Article

# The Book of Daniel - Number Eighty-Six

Книга Даниїла — номер вісімдесят шість

The Prophetic Unveiling: Understanding the Increase of Knowledge and the Midnight Cry Message

Пророче розкриття: розуміння примноження знань і послання опівнічного крику

Author

Jeff Pippenger

Published

February 19, 2024

Formats

PDF
Word

We are dealing with the parallel between the movements of the first and third angels, in order to better understand what the increase of knowledge represents symbolically when it is unsealed at the time of the end. We are attempting to demonstrate that it represents an escalation of truth that ultimately climaxes as the latter rain, which is the message of the Midnight Cry. As a symbol, the “increase of knowledge” is derived from the book of Daniel, and it is there identified as the prophetic knowledge that tests and produces two classes of worshippers.

Ми розглядаємо паралель між рухами першого й третього ангелів, щоб краще зрозуміти, що символізує «примноження знання», коли його розпечатують у час кінця. Ми намагаємося показати, що воно означає наростання істини, яке зрештою досягає кульмінації у вигляді пізнього дощу, що є звісткою опівнічного крику. Як символ «примноження знання» походить із книги Даниїла, і там його визначено як пророче знання, яке випробовує та формує дві групи поклонників.

> And he said, Go thy way, Daniel: for the words are closed up and sealed till the time of the end. Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. Daniel 12:9, 10.

> І він сказав: Іди своєю дорогою, Даниїле, бо ці слова закриті та запечатані аж до часу кінця. Багато хто очиститься, вибілиться й буде випробуваний; а безбожні чинитимуть безбожно; і жоден із безбожних не зрозуміє, а мудрі зрозуміють. Даниїла 12:9, 10.

In 1989 an “increase of knowledge” was unsealed that will ultimately demonstrate two classes of worshippers. Those two classes are illustrated in the context of how they relate to the message of the latter rain. The wicked do not recognize or receive the latter rain, and the wise do. The wicked therefore do not see when the latter rain begins to fall, and it began to fall when the nations were angered on September 11, 2001. We have been addressing the leadership of Laodicean Adventism as represented in Ezekiel chapters eight and nine, and also in Isaiah chapter twenty-eight. In Isaiah the “scornful men” “made lies” their “refuge” and “hid” themselves “under falsehood.”

У 1989 році було розкрито «збільшення знання», яке зрештою продемонструє дві категорії поклонників. Ці дві категорії ілюструються в контексті того, як вони ставляться до вістки пізнього дощу. Нечестиві не розпізнають і не приймають пізній дощ, а мудрі — так. Отже, нечестиві не бачать, коли пізній дощ починає падати, а він почав падати, коли народи розгнівалися 11 вересня 2001 року. Ми зверталися до керівництва лаодикійського адвентизму, як це представлено в книзі Єзекіїля, у восьмому й дев’ятому розділах, а також у книзі Ісаї, у двадцять восьмому розділі. В Ісаї «насмішники» «зробили брехню» своїм «притулком» і «сховалися» «під неправдою».

> Wherefore hear the word of the Lord, ye scornful men, that rule this people which is in Jerusalem. Because ye have said, We have made a covenant with death, and with hell are we at agreement; when the overflowing scourge shall pass through, it shall not come unto us: for we have made lies our refuge, and under falsehood have we hid ourselves. Isaiah 28:14, 15.

> Тому слухайте слово Господнє, ви, насмішники, що правите цим народом, який у Єрусалимі. Бо ви сказали: Ми уклали союз зі смертю, і ми в згоді з пеклом; коли перейде навальний бич, він не прийде до нас: бо ми зробили брехню своїм притулком, і під облудою ми сховалися. Ісая 28:14, 15.

The ancient men of Jerusalem of the last days fail the test of “the rest and refreshing” that is represented by the methodology of “line upon line,” which allows the wise to recognize the latter rain of the last days, through the historical illustration of the latter rain in the Millerite history. The prophetic characteristic of “the scornful men” that Isaiah emphasizes in the passage, is the lies and falsehood that they hid under and made their refuge. Therefore, in connection with the test of the latter rain message (the rest and refreshing that they would not hear), the ancient men of Jerusalem have accepted a lie.

Старці Єрусалима останніх днів провалюють випробування «спочинку та освіження», яке представлено методологією «рядок на рядок», яка дозволяє мудрим розпізнати пізній дощ останніх днів через історичну ілюстрацію пізнього дощу в мілеритській історії. Пророча характеристика «насмішників», на якій Ісая наголошує в уривку, — це брехня та фальш, під якими вони сховалися і зробили їх своїм притулком. Тому, у зв’язку з випробуванням вістки пізнього дощу (спочинку та освіження, яких вони не захотіли слухати), старці Єрусалима прийняли брехню.

The latter rain message arrives with a debate, as represented in Habakkuk chapter two, when the watchman there asks God what he should answer in the “debate” of his history, for the word “reproved” in verse one of chapter two means “argued with”.

Вістка пізнього дощу приходить із суперечкою, як це показано в другому розділі книги Аввакума, коли там сторож запитує Бога, що йому слід відповісти в «суперечці» своєї історії, бо слово «reproved» у першому вірші другого розділу означає «сперечатися з».

> I will stand upon my watch, and set me upon the tower, and will watch to see what he will say unto me, and what I shall answer when I am reproved. Habakkuk 2:1.

> Я стану на своїй варті, піднімуся на вежу й пильнуватиму, щоб побачити, що він скаже мені, і що я відповім, коли мені докорять. Авакума 2:1.

The wise during the debate of the latter rain, present the truths represented as Miller’s jewels, which are also the foundational truths identified, established and presented by the Millerites. Those truths are represented as Christ, the Rock of Ages.

Мудрі під час дискусії про пізній дощ представляють істини, зображені як дорогоцінності Міллера, які також є основоположними істинами, визначеними, утвердженими й представленими міллеритами. Ці істини представлені як Христос, Скеля віків.

> “Let those who stand as God’s watchmen on the walls of Zion be men who can see the dangers before the people,—men who can distinguish between truth and error, righteousness and unrighteousness.

> Нехай ті, хто стоїть як Божі сторожі на стінах Сіону, будуть чоловіками, які можуть бачити небезпеки, що стоять перед народом, — чоловіками, які вміють розрізняти істину й оману, праведність і неправедність.

> “The warning has come: Nothing is to be allowed to come in that will disturb the foundation of the faith upon which we have been building ever since the message came in 1842, 1843, and 1844. I was in this message, and ever since I have been standing before the world, true to the light that God has given us. We do not propose to take our feet off the platform on which they were placed as day by day we sought the Lord with earnest prayer, seeking for light. Do you think that I could give up the light that God has given me? It is to be as the Rock of Ages. It has been guiding me ever since it was given.” Review and Herald, April 14, 1903.

> "Надійшло попередження: не можна допустити нічого, що порушить підвалини віри, на яких ми будуємо відтоді, як це послання прийшло в 1842, 1843 і 1844 роках. Я була в цьому посланні, і відтоді я стою перед світом, вірна світлу, яке Бог дав нам. Ми не маємо наміру сходити з тієї платформи, на яку були поставлені наші ноги, коли день у день ми шукали Господа щирою молитвою, просячи світла. Хіба ви думаєте, що я могла б відмовитися від світла, яке Бог дав мені? Воно має бути як Скеля віків. Воно провадить мене відтоді, як його було дано." Review and Herald, 14 квітня 1903 р.

The ancient men present a false latter rain message that is represented by Isaiah as a “lie” and a falsehood. In Ezekiel chapter eight, the history that identifies when the ancient men of Jerusalem are bowing to the sun, and are contrasted with those who receive the seal of God in the next chapter. The third abomination (generation), represents a false latter rain message, as represented by the “weeping for Tammuz.” In the third generation of Adventism, which began in 1919, a “lie” was introduced in connection with the false gospel publicly presented by W. W. Prescott at the 1919 Bible Conference. That “lie” is a specific subject of the third generation, and the “lie” is the false foundation of the false latter rain message, represented by the “weeping for Tammuz.”

Старійшини проголошують фальшиву звістку про пізній дощ, яку Ісая представляє як «брехню» та неправду. У восьмому розділі Єзекіїля наведена історія, що показує, коли старійшини Єрусалима кланяються сонцю, і їх протиставлено тим, хто в наступному розділі отримує Божу печать. Третя мерзота (покоління) представляє фальшиву звістку про пізній дощ, як це представлено «плачем за Таммузом». У третьому поколінні адвентизму, що почалося 1919 року, була запроваджена «брехня» у зв’язку з фальшивим євангелієм, публічно представленим В. В. Прескоттом на Біблійній конференції 1919 року. Ця «брехня» є особливою темою третього покоління, і ця «брехня» є фальшивою основою фальшивої звістки про пізній дощ, представленої «плачем за Таммузом».

It is important to spend time pinpointing the “lie” in prophecy, for the “lie” is the major reason Laodicean Adventism cannot see the increase of knowledge in 1989. The “lie” is that “the daily” in the book of Daniel represents Christ’s sanctuary ministry. Applying “the daily” prophetically as Christ’s sanctuary ministry is a false and incorrect prophetic application, but the “lie” is not simply identifying the false identification of “the daily” as a prophetic symbol, it also represents a “lie” that claims that Sister White agreed with the false application, and then using that falsehood to then establish the incorrect application as established truth.

Важливо приділити час, щоб точно визначити «брехню» в пророцтві, бо саме «брехня» є головною причиною того, що лаодикійський адвентизм не може побачити зростання знання у 1989 році. «Брехня» полягає в тому, що «щоденне» в книзі Даниїла представляє служіння Христа у святині. Пророче застосування «щоденного» як служіння Христа у святині є хибним і неправильним пророчим застосуванням, але «брехня» — це не просто хибне ототожнення «щоденного» як пророчого символу; вона також полягає у твердженні, що Сестра Вайт погоджувалася з цим хибним застосуванням, а потім у використанні цієї неправди для утвердження неправильного застосування як усталеної істини.

The correct understanding of the last six verses of Daniel eleven, have been typified by verses thirty to thirty-six, and when Sister White identifies the complete fulfillment of Daniel chapter eleven, she states that “scenes similar to those described” in verses thirty to thirty-six “will be repeated.”

Правильне розуміння останніх шести віршів одинадцятого розділу книги Даниїла було прообразно показане віршами з тридцятого по тридцять шостий, і коли сестра Вайт вказує на повне виконання одинадцятого розділу книги Даниїла, вона стверджує, що «сцени, подібні до описаних» у віршах з тридцятого по тридцять шостий «повторяться».

Employing the false definition of “the daily,” produces a false historical structure. The history represented in Daniel chapter eleven, verses thirty to thirty-six, includes the taking away of “the daily.” “The daily” is either the Millerite application, or application of Prescott and Daniells. Depending on which application is chosen, two different historical structures will be produced.

Використання хибного визначення «щоденного» породжує хибну історичну структуру. Історія, представлена в одинадцятому розділі книги Даниїла, у віршах з тридцятого по тридцять шостий, включає відняття «щоденного». «Щоденне» — це або міллеритське тлумачення, або тлумачення Прескотта і Даніеллса. Залежно від того, яке тлумачення обрано, буде сформовано дві різні історичні структури.

> And arms shall stand on his part, and they shall pollute the sanctuary of strength, and shall take away the daily sacrifice, and they shall place the abomination that maketh desolate. Daniel 11:31.

> І війська стануть на його боці, і вони осквернять святиню твердині, і усунуть щоденну жертву, і поставлять гидоту спустошення. Даниїла 11:31.

According to inspiration the prophetic history represented in this verse, and including verse thirty, and verses thirty-two through thirty-six is to be repeated in verses forty through forty-five of Daniel eleven.

Згідно з натхненням, пророча історія, представлена в цьому вірші і яка включає вірш тридцятий та вірші з тридцять другого по тридцять шостий, має повторитися у віршах з сорокового по сорок п’ятий одинадцятого розділу Даниїла.

> “The prophecy in the eleventh of Daniel has nearly reached its complete fulfillment. Much of the history that has taken place in fulfillment of this prophecy will be repeated. In the thirtieth verse a power is spoken of that ‘shall be grieved, [Daniel 11:30–36 quoted.]

> Пророцтво в одинадцятому розділі Даниїла майже досягло свого повного виконання. Багато з того, що сталося в історії на виконання цього пророцтва, повториться. У тридцятому вірші йдеться про силу, яка 'буде засмучена,' [Даниїла 11:30-36 цитовано.]

> “Scenes similar to those described in these words will take place.” Manuscript Releases, number 13, 394.

> "Сцени, подібні до описаних цими словами, відбудуться." Публікації рукописів, номер 13, 394.

The verse where we find “the daily,” is verse thirty-one.

Вірш, у якому ми знаходимо «щоденне», — це тридцять перший вірш.

> And arms shall stand on his part, and they shall pollute the sanctuary of strength, and shall take away the daily sacrifice, and they shall place the abomination that maketh desolate. Daniel 11:31.

> І війська стануть на його боці, і вони осквернять святиню твердині, і усунуть щоденну жертву, і поставлять гидоту спустошення. Даниїла 11:31.

The “arms” in the verse stand up on “his part.” The “arms” are a power, as is the one they “stand up” for. It is the “arms” in the verse that “stand on his part,” and the “arms” that “pollute the sanctuary of strength,” and the “arms” “take away the daily” and it is also the “arms” that “place the abomination that maketh desolate.” In Revelation chapter thirteen, the dragon, which is pagan Rome provides three things for the papacy.

«Війська» у вірші стають на «його боці». «Війська» — це сила, як і той, за кого вони «стають». Саме «війська» у вірші «стають на його боці», і «війська» «оскверняють святиню твердині», і «війська» «віднімають „щоденне“», і також «війська» «ставлять мерзоту, що чинить спустошення». У тринадцятому розділі Об’явлення дракон, тобто язичницький Рим, надає папству три речі.

> And the beast which I saw was like unto a leopard, and his feet were as the feet of a bear, and his mouth as the mouth of a lion: and the dragon gave him his power, and his seat, and great authority. Revelation 13:2.

> І звір, якого я бачив, був подібний до леопарда, і ноги його — як ноги ведмедя, а уста його — як уста лева; і дракон дав йому свою силу, і престол свій, і велику владу. Об’явлення 13:2.

The leopard-like beast is identified by Sister White as the papacy, and in chapter twelve Sister White identifies that the dragon is both Satan, and also pagan Rome.

Леопардоподібного звіра Сестра Вайт ототожнює з папством, а у дванадцятому розділі Сестра Вайт стверджує, що дракон є і Сатаною, а також язичницьким Римом.

> “Thus while the dragon, primarily, represents Satan, it is, in a secondary sense, a symbol of pagan Rome.” The Great Controversy, 439.

> «Отже, хоча дракон передусім представляє Сатану, у другорядному значенні він є символом язичницького Риму». Велика боротьба, 439.

In verse two, of Revelation chapter thirteen, pagan Rome gave its military power, its “arms”, unto the papacy, beginning with Clovis king of the Franks (France), in the year 496. Pagan Rome gave papal Rome its seat of authority in the year 330, when the emperor Constantine vacated the city of Rome and moved the capitol of imperial Rome to the city of Constantinople. Pagan Rome gave the civil authority to the papacy in the year 533, when Justinian issued a decree identifying the papacy as the head of all the churches, and the corrector of heretics.

У другому вірші тринадцятого розділу Об’явлення язичницький Рим віддав свою військову силу, свою «зброю», папству, починаючи з Кловіса, короля франків (Франція), у 496 році. Язичницький Рим надав папському Риму його осідок влади у 330 році, коли імператор Костянтин покинув місто Рим і переніс столицю імператорського Риму до міста Константинополя. Язичницький Рим надав папству цивільну владу у 533 році, коли Юстиніан видав едикт, яким визнав папство головою всіх церков і виправником єретиків.

In verse thirty-one the “arms” that stand up, are the military forces of pagan Rome, that stood up for the papacy beginning with Clovis in the year 496. For this act the papacy identifies France as the “first born of the Catholic church,” and sometimes as “the eldest daughter of the Catholic church.” In verse thirty-one, after Constantine passed a Sunday law in the year 321, and then moved the capital from the city of Rome unto the city of Constantinople in the year 330, the formerly invincible empire began to crumble, as the first four Trumpet powers of Revelation chapter eight began an ongoing warfare against the Roman empire. The focus of the attacks carried out by the Barbarians and Genseric were directed against the city of Rome, which before the year 330, had been the “sanctuary of strength” for the Roman empire. From the year 330 and onward invading barbarian warfare was to “pollute the sanctuary of strength,” until the “arms” of pagan Rome were to stand up for the papacy, beginning in the year 496.

У вірші тридцять першому "війська", що постають, — це військові сили язичницького Риму, які стали на підтримку папства, починаючи з Хлодвіга у 496 році. За цей вчинок папство називає Францію "первістком Католицької церкви", а інколи — "найстаршою дочкою Католицької церкви". У вірші тридцять першому, після того як Константин у 321 році ухвалив недільний закон, а потім у 330 році переніс столицю з міста Риму до міста Константинополя, раніше непереможна імперія почала руйнуватися, коли перші чотири трубні сили з восьмого розділу Об’явлення розпочали безперервну війну проти Римської імперії. Головною ціллю нападів, здійснюваних варварами та Гейзеріком, було місто Рим, яке до 330 року було "святинею твердині" для Римської імперії. Від 330 року і далі загарбницька війна варварів мала "оскверняти святиню твердині", аж доки "війська" язичницького Риму не стали на підтримку папства, починаючи з 496 року.

Not only did pagan Rome provide three things for the papal power, by giving it the military power, the civil authority and the seat of the city of Rome, but it also removed three horns for papal Rome.

Язичницький Рим не лише забезпечив папську владу трьома речами, надавши їй військову силу, цивільну владу та осідок у місті Римі, але й усунув на користь папського Риму три роги.

> I considered the horns, and, behold, there came up among them another little horn, before whom there were three of the first horns plucked up by the roots: and, behold, in this horn were eyes like the eyes of man, and a mouth speaking great things. Daniel 7:8.

> Я розглядав роги, і ось, між ними з’явився інший малий ріг; перед ним три з перших рогів були вирвані з коренем; і ось, у цьому розі були очі, як очі людські, і уста, що говорили великі слова. Даниїла 7:8.

The three horns that were to be “plucked up” in Daniel chapter seven, represented three primary powers that were resisting the rise of the papacy to power. The last of those three horns was removed when the Goths were driven from the city of Rome in the year 538. They were driven out of the city by the “arms” of pagan Rome, for those “arms” were to place the papacy (the abomination of desolation), on the throne of the then-known world in the year 538.

Три роги, які мали бути «викоренені» у сьомому розділі книги Даниїла, символізували три головні сили, що противилися піднесенню папства до влади. Останній із тих трьох рогів було усунуто, коли готів вигнали з міста Рима у 538 році. Їх було вигнано з міста «раменами» язичницького Риму, бо ті «рамена» мали посадити папство (гидоту спустошення) на престол тодішнього відомого світу у 538 році.

Verse thirty-one of Daniel eleven, identifies four things the “arms” (pagan Rome), were going to do. They were to “stand up” for the papacy, as they did in the year 496. They were to pollute the “sanctuary of strength” as represented by the military struggles that were carried out upon the city of Rome for roughly two centuries. They were to “place” the papacy on the throne of the earth in the year 538, and they were also to “take away the daily.”

Тридцять перший вірш одинадцятого розділу книги Даниїла визначає чотири речі, які мали зробити «війська» (язичницький Рим). Вони мали «стати» на боці папства, як вони й зробили у 496 році. Вони мали осквернити «святилище сили», що виражалося у військових протистояннях, які приблизно протягом двох століть велися в місті Римі. Вони мали «поставити» папство на престол землі у 538 році, а також «забрати щоденне».

The Hebrew word translated as “take away” in the verse (sur), means “to remove”. By the year 508, the resistance from paganism that existed in the Roman empire, that had been working to prevent the rise of the papacy to power, had been fully brought into subjection or eliminated.

Єврейське слово, перекладене у вірші як «take away» (sur), означає «усунути». До 508 року опір з боку язичництва, який існував у Римській імперії і перешкоджав піднесенню папства до влади, був повністю підкорений або ліквідований.

To identify “the daily,” as Christ’s sanctuary ministry is a false application, but the actual work that was accomplished in Laodicean Adventist history that identified the false application as the truth, was based upon a specific “lie” that was accomplished in the third generation of Adventism. Sister White’s direction that the history of verses thirty to thirty-six will be repeated in the final fulfillment of Daniel eleven, made it impossible for “the scornful men” that rule Jerusalem to place an interpretation upon verse thirty-one without simultaneously rejecting the Spirit of Prophecy.

Ототожнювати «щоденне» зі служінням Христа у святині — це хибне застосування, але фактична робота, виконана в лаодикійський період історії адвентизму, яка видала це хибне застосування за істину, спиралася на конкретну «брехню», запроваджену у третьому поколінні адвентизму. Настанова сестри Вайт про те, що історія віршів із тридцятого по тридцять шостий повториться в остаточному сповненні одинадцятого розділу Даниїла, зробила неможливим для «насмішників», які правлять Єрусалимом, витлумачити вірш тридцять перший, не відкинувши водночас Духа пророцтва.

The “scornful men” teach that the papacy took away the true understanding of Christ’s sanctuary ministry, by the introduction of the papal mass, which is a counterfeit of Christ’s work in the heavenly sanctuary. If this were the actual meaning of “the daily,” then the “arms” that stood up in verse thirty-one would be the papacy, for the grammatical structure of the verse demands that the “arms” are the power that takes away “the daily.”

«Насмішники» навчають, що папство усунуло істинне розуміння служіння Христа у святині, запровадивши папську месу, яка є підробкою Христового служіння в небесній святині. Якби це було справжнє значення «щоденного», тоді «війська», що постали у тридцять першому вірші, були б папством, бо граматична структура цього вірша вимагає, щоб «війська» були силою, яка усуває «щоденне».

In order to uphold their dish of fables, they argue that the papacy (arms) polluted Christ’s heavenly sanctuary. The Hebrew word translated as “sanctuary (miqdash) of strength” is either a pagan sanctuary or God’s sanctuary. If Daniel wanted to convey that God’s sanctuary was to be polluted by the papacy, he would have employed the Hebrew word “qodesh”, which can only represent God’s sanctuary. So where is it recorded in the Bible or the Spirit of Prophecy that the heavenly sanctuary ever was or ever will be, polluted by the papacy?

Щоб підтримати свою купу байок, вони стверджують, що папство (arms) осквернило небесне святилище Христа. Єврейське слово, перекладене як "святилище (miqdash) сили", може означати або язичницьке святилище, або Боже святилище. Якби Даниїл хотів передати, що Боже святилище має бути осквернене папством, він ужив би єврейське слово "qodesh", яке може позначати лише Боже святилище. То де ж записано в Біблії або в Дусі Пророцтва, що небесне святилище коли-небудь було чи коли-небудь буде осквернене папством?

Certainly, the sins of Christians are registered in the books of the heavenly sanctuary, but that representation does not mean God’s sanctuary was polluted. The cleansing of the sanctuary represented the cleansing of the record books that are located in the sanctuary. Furthermore, the papal power has never been Christian, so it has never been entered into the books of the investigative judgment. The only judgment identified for the papacy is the executive judgment of God’s wrath.

Звісно, гріхи християн занесені до книг небесного святилища, але це не означає, що Боже святилище було осквернене. Очищення святилища символізувало очищення книг записів, що знаходяться у святилищі. Крім того, папська влада ніколи не була християнською, тож її ніколи не було занесено до книг слідчого суду. Єдиний суд, визначений для папства, це виконавчий суд Божого гніву.

The “arms” also were to “place the abomination that maketh desolate,” which would be what power? What power did the papacy place? And what power is it, in the very opening of verse thirty-one that the papacy stood up for?

«Війська» також мали «поставити гидоту спустошення» — що це була б за влада? Яку владу поставило папство? І яка це влада, у самому початку вірша тридцять першого, за яку папство виступило?

The unlearned in Laodicean Adventism who have placed their eternal life into the hands of men who have been identified as being unable to read the book that is sealed, may be comfortable having their itching ears soothed with that type of corrupted biblical application, but it is even more absurd to try and take the history they must identify to uphold their error, and align it with the last six verses of Daniel eleven.

Невчені в лаодикійському адвентизмі, які поклали своє вічне життя в руки людей, яких визнано нездатними читати запечатану книгу, можуть почуватися комфортно, коли їхні сверблячі вуха заспокоюють таким типом спотвореного застосування Писання, але ще абсурдніше намагатися взяти історію, яку вони повинні визначити, щоб підтримати свою помилку, і узгодити її з останніми шістьма віршами одинадцятого розділу книги Даниїла.

In the history leading up to the collapse of the Soviet Union, which can be shown to be represented as the King of the South in verse forty of Daniel eleven, the military strength of the United States stood up for the papacy, as Ronald Reagan formed a secret alliance with the antichrist of Bible prophecy. In so doing, it signaled that any Protestant resistance to the rise of the papacy had been subdued in the United States, as typified by the removal of the resistance of paganism in the year 508. The King of the North (the papacy) in the passage first swept away the Soviet Union in 1989, and did so in partnership with “chariots” and “horseman,” representing the military strength of the United States, and also with the economic strength of the United States as represented by the “ships.”

В історії, що передувала розпаду Радянського Союзу, який, як можна показати, представлений як Цар Півдня в сороковому вірші одинадцятого розділу Даниїла, військова міць Сполучених Штатів виступила на захист папства, коли Рональд Рейган уклав таємний союз з антихристом біблійного пророцтва. Тим самим було засвідчено, що будь-який протестантський опір піднесенню папства у Сполучених Штатах був придушений, як це показано на прикладі усунення опору язичництва у 508 році. Цар Півночі (папство) в уривку спочатку змів Радянський Союз у 1989 році і зробив це у партнерстві з «колісницями» та «вершниками», які представляють військову міць Сполучених Штатів, а також з економічною потугою Сполучених Штатів, представленою «кораблями».

The United States was the “arms” that stood up for the papacy. Protestantism was taken away, just as the resistance of paganism was subdued by the year 508. In verse forty-one the United States will be conquered by the papacy, and the Constitution of the United States, which is the “sanctuary of strength” of the United States will be overturned as the United States places the King of the North (the papacy), upon the throne of the earth, as did pagan Rome in 538. If you are reading the articles on this website, then you can download The Time of the End magazine, and read a more thorough presentation of the last six verses of Daniel eleven, but we are now simply identifying that the identification of “the daily,” as Christ’s sanctuary ministry is a false application of the symbol. We are doing this in order to show that the false application was brought upon Laodicean Adventism by a purposeful lie.

Сполучені Штати були «силами», що стали на захист папства. Протестантизм було усунуто, так само, як опір язичництва було придушено до 508 року. У сорок першому вірші Сполучені Штати будуть завойовані папством, а Конституцію Сполучених Штатів, яка є «святинею сили» Сполучених Штатів, буде скасовано, коли Сполучені Штати посадять Царя Півночі (папство) на престол землі, як це зробив язичницький Рим у 538 році. Якщо ви читаєте статті на цьому вебсайті, ви можете завантажити журнал «The Time of the End» і прочитати докладніший виклад останніх шести віршів одинадцятого розділу Даниїла, але зараз ми просто вказуємо, що ототожнення «щоденного» з Христовим служінням у святині є помилковим застосуванням символу. Ми робимо це, щоб показати, що це помилкове застосування було нав’язане лаодикійському адвентизму навмисною брехнею.

We will continue to consider the prophetic lie in the next article.

Ми продовжимо розглядати пророчу брехню у наступній статті.

> “We have no time to lose. Troublous times are before us. The world is stirred with the spirit of war. Soon the scenes of trouble spoken of in the prophecies will take place. The prophecy in the eleventh of Daniel has nearly reached its complete fulfillment. Much of the history that has taken place in fulfillment of this prophecy will be repeated.

> У нас немає часу на зволікання. Попереду буремні часи. Світ охоплений духом війни. Невдовзі стануться події скорботи, про які говориться в пророцтвах. Пророцтво в одинадцятому розділі книги Даниїла майже досягло свого повного виконання. Багато з того, що відбулося в історії на виконання цього пророцтва, повториться.

> “In the thirtieth verse a power is spoken of that ‘shall be grieved, and return, and have indignation against the holy covenant: so shall he do; he shall even return, and have intelligence with them that forsake the holy covenant. And arms shall stand on his part, and they shall pollute the sanctuary of strength, and shall take away the daily sacrifice, and they shall place the abomination that maketh desolate. And such as do wickedly against the covenant shall he corrupt by flatteries: but the people that do know their God shall be strong, and do exploits. And they that understand among the people shall instruct many: yet they shall fall by the sword, and by flame, by captivity, and by spoil, many days. Now when they shall fall, they shall be holpen with a little help: but many shall cleave to them with flatteries. And some of them of understanding shall fall, to try them, and to purge, and to make them white, even to the time of the end: because it is yet for a time appointed. And the king shall do according to his will; and he shall exalt himself, and magnify himself above every god, and shall speak marvellous things against the God of gods, and shall prosper till the indignation be accomplished: for that that is determined shall be done.’ Daniel 11:30–36.

> У тридцятому вірші говориться про силу, яка «засмутиться, і повернеться, і обуриться проти святого заповіту; так і вчинить; і навіть повернеться та увійде в порозуміння з тими, що покидають святий заповіт. І стануть війська на його боці, і осквернять святиню твердині, і віднімуть щоденну жертву, і поставлять мерзоту спустошення. І таких, що чинять беззаконно проти заповіту, він зіпсує лестощами; але люди, що знають свого Бога, будуть міцні та звершуватимуть подвиги. І розумні з-поміж народу навчать багатьох; та падатимуть від меча й полум’я, від полону й грабунку, багато днів. А коли падатимуть, дістануть невелику допомогу; але багато хто пристане до них лестощами. І деякі з розумних упадуть, щоб випробувати їх, і очистити, і вибілити, аж до часу кінця; бо ще на означений час. І цар чинитиме за своєю волею; і піднесе себе та звеличиться над кожним богом, і говоритиме дивні речі проти Бога богів, і матиме успіх, доки не звершиться гнів; бо призначене буде зроблене». Даниїла 11:30–36.

> “Scenes similar to those described in these words will take place. We see evidence that Satan is fast obtaining the control of human minds who have not the fear of God before them. Let all read and understand the prophecies of this book, for we are now entering upon the time of trouble spoken of:

> Сцени, подібні до описаних у цих словах, відбудуться. Ми бачимо докази того, що Сатана швидко здобуває контроль над розумами людей, у яких немає страху Божого перед очима. Нехай усі читають і розуміють пророцтва цієї книги, бо ми тепер вступаємо в час скорботи, про який сказано:

> “‘And at that time shall Michael stand up, the great prince which standeth for the children of thy people: and there shall be a time of trouble, such as never was since there was a nation even to that same time: and at that time thy people shall be delivered, every one that shall be found written in the book. And many of them that sleep in the dust of the earth shall awake, some to everlasting life, and some to shame and everlasting contempt. And they that be wise shall shine as the brightness of the firmament; and they that turn many to righteousness as the stars for ever and ever. But thou, O Daniel, shut up the words, and seal the book, even to the time of the end: many shall run to and fro, and knowledge shall be increased.’ Daniel 12:1–4.” Manuscript Releases, number 13, 394.

> 'І того часу постане Михаїл, великий князь, що стоїть за синів твого народу; і настане час утиску, якого не було відтоді, як існує народ, аж до того часу; і того часу буде визволений твій народ, кожен, хто буде знайдений записаним у книзі. І багато з тих, що сплять у поросі землі, прокинуться: одні — до життя вічного, а інші — до ганьби та вічної зневаги. І розумні сяятимуть, як блиск небозводу; а ті, що багатьох навертають до праведності, — як зорі по віки віків. А ти, о Даниїле, закрий ці слова й запечатай книгу аж до часу кінця: багато хто бігатиме туди й сюди, і примножиться знання.' Даниїл 12:1-4." Рукописні видання, номер 13, 394.

Back to Articles