Article

# The Book of Daniel - Number Ten

Книга Даниїла — номер десять

The Process

Процес

Author

Jeff Pippenger

Published

December 5, 2023

Formats

PDF
Word

In Daniel chapter one, Daniel was carried into the captivity of seventy years prophesied by Jeremiah, and continued until the first year of Cyrus.

У першому розділі книги Даниїла його відвели в сімдесятирічний полон, провіщений Єремією, і він залишався там аж до першого року Кіра.

> And Daniel continued even unto the first year of king Cyrus. Daniel 1:21.

> І Даниїл залишався аж до першого року царя Кіра. Даниїла 1:21.

Thus, Daniel lived through the entire history of the seventy years of captivity, until the decree that allowed the return of ancient Israel to rebuild and restore Jerusalem.

Отже, Даниїл прожив увесь період сімдесятирічного полону аж до указу, який дозволив стародавньому Ізраїлю повернутися, щоб відбудувати й відновити Єрусалим.

> Now in the first year of Cyrus king of Persia, that the word of the Lord by the mouth of Jeremiah might be fulfilled, the Lord stirred up the spirit of Cyrus king of Persia, that he made a proclamation throughout all his kingdom, and put it also in writing, saying. Ezra 1:1.

> У перший рік царювання Кіра, царя Персії, щоб збулося слово Господнє, сказане через уста Єремії, Господь збудив дух Кіра, царя Персії, і він оголосив по всьому своєму царстві й також виклав це письмово, кажучи. Ездра 1:1.

Daniel therefore is the symbol of the testing process of the one hundred and forty-four thousand that began on September 11, 2001, and continues until the “decree,” which marks the call out of Babylon.

Отже, Даниїл є символом процесу випробування ста сорока чотирьох тисяч, який розпочався 11 вересня 2001 року й триває до «указу», що знаменує заклик вийти з Вавилону.

> And I heard another voice from heaven, saying, Come out of her, my people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues. For her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities. Revelation 18:4, 5.

> І почув я інший голос із неба, що говорив: Вийдіть із неї, народе Мій, щоб ви не стали учасниками її гріхів і щоб не зазнали її кар. Бо гріхи її сягнули аж до неба, і згадав Бог її беззаконня. Об’явлення 18:4, 5.

The seventy years of captivity is the testing and purification period of the one hundred and forty-four thousand. On September 11, 2001 the third Woe of Islam arrived. This is only recognized by those who accept the foundational truths of Adventism. The first Woe and the second Woe were both correctly identified as Islam by the pioneers. On both the 1843 and the 1850 pioneer charts, which Ellen White endorsed, and which are identified as a fulfillment of Habakkuk chapter two, Islam is identified as the fifth and sixth Trumpets. The last three Trumpets are Woe Trumpets.

Сімдесят років полону — це випробувальний та очищувальний період ста сорока чотирьох тисяч. 11 вересня 2001 року прийшло третє Горе ісламу. Це визнають лише ті, хто приймає основоположні істини адвентизму. Перше Горе і друге Горе піонери правильно визначили як іслам. На обох піонерських діаграмах 1843 та 1850 років, які схвалила Еллен Вайт і які вважаються виконанням другого розділу книги Авакума, іслам визначено як п’яту й шосту труби. Останні три труби — це Горе-труби.

> And I beheld, and heard an angel flying through the midst of heaven, saying with a loud voice, Woe, woe, woe, to the inhabiters of the earth by reason of the other voices of the trumpet of the three angels, which are yet to sound! Revelation 8:13.

> І я побачив і почув ангела, що летів посеред неба і гучним голосом говорив: Горе, горе, горе мешканцям землі через інші звуки сурм трьох ангелів, яким ще належить сурмити! Об’явлення 8:13.

If there are three Woe Trumpets, and the first and second Woe Trumpets are Islam, it is pretty simple to recognize that the third Woe Trumpet is also Islam. An element of the symbol of Islam as Woe Trumpets, is their restraint, and then when they’re released. Sister White identifies the four winds of Revelation seven, as an “angry horse,” seeking to “break loose” and “bring death and destruction” in its wake.

Якщо є три сурми горя, а перша і друга сурми горя — це іслам, то досить просто зрозуміти, що третя сурма горя також є ісламом. Одним із елементів символіки ісламу як сурм горя є те, що їх стримують, а потім відпускають. Сестра Вайт ототожнює чотири вітри сьомого розділу Об’явлення з "розлюченим конем", який прагне "вирватися" і "нести смерть та руйнування" за собою.

> “Angels are holding the four winds, represented as an angry horse seeking to break loose and rush over the face of the whole earth, bearing destruction and death in its path.

> Ангели стримують чотири вітри, зображені у вигляді розлюченого коня, що прагне вирватися і пронестися по всій поверхні землі, несучи на своєму шляху руйнування та смерть.

> “Shall we sleep on the very verge of the eternal world? Shall we be dull and cold and dead? Oh, that we might have in our churches the Spirit and breath of God breathed into His people, that they might stand upon their feet and live. We need to see that the way is narrow, and the gate strait. But as we pass through the strait gate, its wideness is without limit.” Manuscript Releases, volume 20, 217.

> Чи будемо ми спати на самому порозі вічного світу? Чи будемо млявими, холодними й мертвими? О, якби в наших церквах Дух і Божий подих були вдихнуті в Його людей, щоб вони встали на ноги й жили. Нам потрібно зрозуміти, що шлях вузький, а ворота тісні. Але коли ми проходимо через тісні ворота, їхня широта безмежна. Рукописні публікації, том 20, 217.

The four angels who are restraining the four winds are restraining the “angry horse” of Bible prophecy that produces death and destruction. In Revelation chapter nine, where the first and second Woe Trumpet are identified, there is a king that is identified. He is identified in Revelation “nine-eleven”.

Чотири ангели, які стримують чотири вітри, стримують «розгніваного коня» біблійного пророцтва, який спричиняє смерть і руйнування. У дев’ятому розділі Об’явлення, де названо першу й другу сурми горя, названо царя. Його названо в Об’явленні «дев’ять-одинадцять».

> And they had a king over them, which is the angel of the bottomless pit, whose name in the Hebrew tongue is Abaddon, but in the Greek tongue hath his name Apollyon. as being over them. Revelation 9:11.

> І вони мали над собою царя, який є ангелом безодні; ім'я його єврейською мовою — Авадон, а грецькою — Аполліон. як той, що був над ними. Об'явлення 9:11.

The name, and therefore the character of the king of Islam is Abaddon in the Hebrew and Apollyon in the Greek. In both the Old and New Testaments, represented by the Hebrew and the Greek, the character of Islam is found in the definition of the two names. In both words the definition is “death and destruction.” Sister White says the “angry horse” that the four angels are restraining while the one hundred and forty-four thousand are being sealed is seeking to break loose and bring “death and destruction” in its path.

Ім’я, а отже й характер царя ісламу, — «Авадон» єврейською та «Аполліон» грецькою. У Старому й Новому Заповітах, представлених відповідно єврейською та грецькою мовами, характер ісламу виявляється у визначенні цих двох імен. В обох словах значення — «смерть і знищення». Сестра Вайт каже, що «розгніваний кінь», якого чотири ангели стримують, поки запечатують сто сорок чотири тисячі, намагається вирватися й принести на своєму шляху «смерть і знищення».

The first reference in the Scriptures to Islam is Ishmael, the father of those who uphold the religion of Islam. In that first reference he is identified as a wild man, and the word translated as “wild” means “the wild Arabian ass”. The first prophetic reference to Islam, is a symbol of the horse family, and a horse is how the pioneers illustrated Islam of the first and second Woes on the two sacred charts. The four winds of Revelation chapter seven, are held in check, or “restrained”, until God seals His people. The sealing process of the one hundred and forty-four thousand is also the testing process and purification process.

Першою згадкою у Святому Письмі про іслам є Ізмаїл, батько тих, хто сповідує релігію ісламу. У тій першій згадці його названо диким чоловіком, а слово, перекладене як «дикий», означає «дикий аравійський осел». Перший пророчий натяк на іслам — це символ кінського роду, і саме конем піонери зображали іслам першого й другого горя на двох священних таблицях. Чотири вітри з сьомого розділу Об’явлення стримуються, або «удержуються», доки Бог не запечатає Свій народ. Процес запечатування ста сорока чотирьох тисяч є також процесом випробування і очищення.

All these prophetic illustrations are represented by Daniel’s captivity for seventy years, beginning with Jehoiakim, the symbol of the empowerment of the first message, until the “decree” that calls men and women out of Babylon. The restraining and then the releasing of Islam is a prophetic characteristic of Islam as a symbol of biblical prophecy.

Усі ці пророчі образи відображені полоном Даниїла на сімдесят років — від Єгоякима, символу наділення силою першого послання, і аж до «указу», що кличе чоловіків і жінок вийти з Вавилона. Стримування, а згодом розв’язування ісламу є пророчою характеристикою ісламу як символу біблійного пророцтва.

When they are referred to as the “four winds”, they are held in check while God’s servants are sealed. At the beginning of the second Woe, in the time prophecy of three hundred and ninety-one years and fifteen days that was fulfilled on August 11, 1840, four angels, representing Islam of the second Woe, were “loosed.” At the end of the prophecy, they were “restrained”.

Коли про них говорять як про «чотири вітри», їх стримують, поки Божих слуг запечатують. На початку другого «Горе», у часовому пророцтві тривалістю триста дев’яносто один рік і п’ятнадцять днів, що сповнилося 11 серпня 1840 року, чотири ангели, які представляли іслам другого «Горе», були «розв’язані». Наприкінці пророцтва вони були «стримані».

> Saying to the sixth angel which had the trumpet, Loose the four angels which are bound in the great river Euphrates. And the four angels were loosed, which were prepared for an hour, and a day, and a month, and a year, for to slay the third part of men. Revelation 9:14, 15.

> Кажучи шостому ангелові, який мав сурму: Розв’яжи чотирьох ангелів, що зв’язані у великій річці Євфрат. І були розв’язані ті чотири ангели, які були приготовані на годину, і день, і місяць, і рік, щоб убити третю частину людей. Об’явлення 9:14, 15.

On September 11, 2001, the first message in the history of the one hundred and forty-four thousand was empowered, when Islam of the third Woe was “loosed.” But it was immediately “restrained”. Sister White explains why this happened, but first we should remember that the purpose of Islam in its first biblical reference was to anger the nations, for Ishmael’s hand would be against every man, and every man’s hand would be against Islam.

11 вересня 2001 року перша вістка в історії ста сорока чотирьох тисяч була наділена силою, коли іслам третього горя був «розв’язаний». Але його негайно «стримали». Сестра Вайт пояснює, чому це сталося, але спершу слід пам’ятати, що мета ісламу в його першій біблійній згадці полягала в тому, щоб розгнівати народи, бо рука Ізмаїла буде проти кожної людини, а рука кожної людини — проти ісламу.

> And the angel of the Lord said unto her, Behold, thou art with child, and shalt bear a son, and shalt call his name Ishmael; because the Lord hath heard thy affliction. And he will be a wild man; his hand will be against every man, and every man’s hand against him; and he shall dwell in the presence of all his brethren. Genesis 16:11, 12.

> І Ангел Господній сказав їй: Ось ти вагітна, і народиш сина, і назвеш його Ізмаїлом, бо Господь почув твоє страждання. Він буде дикою людиною; рука його буде проти всіх, і рука всіх — проти нього; і житиме він перед обличчям усіх своїх братів. Буття 16:11, 12.

The purpose of Islam in Bible prophecy is to unite all nations against Islam, in advance of the United Nations turning their wrath upon Sabbath keepers. On September 11, 2001 everyone who understands 9/11 as marking the beginning of the repeat of the sequence of the Millerite events has become as “Daniel” when he was taken to Babylon for seventy years. Jehoiakim identifies the starting of that testing process, and Islam of the third Woe was then released, but immediately held in check, so God could seal His people.

Мета ісламу в біблійному пророцтві полягає в тому, щоб об’єднати всі народи проти ісламу, перед тим як Організація Об’єднаних Націй спрямує свій гнів на тих, хто дотримується суботи. 11 вересня 2001 року кожен, хто розуміє 9/11 як позначення початку повторення послідовності міллеритських подій, став як «Даниїл», коли його забрали до Вавилона на сімдесят років. Єгояким позначає початок того випробувального процесу, а іслам третього «горя» тоді був розв’язаний, але негайно стриманий, щоб Бог міг запечатати Свій народ.

> “This view was given in 1847 when there were but very few of the Advent brethren observing the Sabbath, and of these but few supposed that its observance was of sufficient importance to draw a line between the people of God and unbelievers. Now the fulfillment of that view is beginning to be seen. ‘The commencement of that time of trouble,’ here mentioned does not refer to the time when the plagues shall begin to be poured out, but to a short period just before they are poured out, while Christ is in the sanctuary. At that time, while the work of salvation is closing, trouble will be coming on the earth, and the nations will be angry, yet held in check so as not to prevent the work of the third angel. At that time the ‘latter rain,’ or refreshing from the presence of the Lord, will come, to give power to the loud voice of the third angel, and prepare the saints to stand in the period when the seven last plagues shall be poured out.” Early Writings, 85.

> "Це видіння було дано у 1847 році, коли суботи дотримувалися лише дуже небагато братів-адвентистів, і з них лише небагато вважали, що її дотримання має достатню вагу, щоб провести межу між народом Божим і невіруючими. Тепер здійснення того видіння починає бути помітним. «Початок того часу скорботи», згаданий тут, не стосується часу, коли кари почнуть виливатися, а короткого періоду безпосередньо перед їхнім виливанням, коли Христос перебуває у святилищі. Тоді, коли діло спасіння завершуватиметься, на землю приходитиме лихо, і народи гніватимуться, але їх стримуватимуть так, щоб не перешкодити ділові третього ангела. У той час прийде «пізній дощ», або освіження від присутності Господа, щоб надати силу гучному голосу третього ангела і приготувати святих встояти в період, коли будуть вилиті сім останніх кар." Ранні твори, 85.

Daniel’s seventy years began on September 11, 2001 when Islam was released and angered the nations by suddenly and unexpectedly striking the earth beast of Revelation thirteen. Islam was then restrained, so the work of the third angel can be finished. The work of the third angel is the sealing of God’s people, and when that work began on September 11, 2001 the Latter Rain began to “sprinkle”. Daniel chapter one is illustrating the testing process of the one hundred and forty-four thousand, beginning on September 11, 2001, and continuing until the second “voice” of Revelation eighteen calls God’s other flock out of Babylon. Daniel therefore represents a people who are now in spiritual captivity, until the very conclusion of the testing process. The conclusion of the testing period in Daniel chapter one is identified as the “end of the days.”

Сімдесят років Даниїла почалися 11 вересня 2001 року, коли іслам було розв’язано і він розгнівав народи, раптово й несподівано вдаривши по земному звірові з тринадцятого розділу Одкровення. Потім іслам був стриманий, щоб праця третього ангела могла бути завершена. Праця третього ангела — це запечатування Божого народу, і коли ця праця розпочалася 11 вересня 2001 року, Пізній Дощ почав «накрапати». Перший розділ книги Даниїла ілюструє процес випробування ста сорока чотирьох тисяч, що починається 11 вересня 2001 року й триває аж до того часу, коли другий «голос» з вісімнадцятого розділу Одкровення покличе іншу Божу отару вийти з Вавилону. Отже, Даниїл представляє народ, який нині перебуває в духовному полоні, аж до самого завершення процесу випробування. Завершення періоду випробування в першому розділі Даниїла визначається як «кінець днів».

> Now at the end of the days that the king had said he should bring them in, then the prince of the eunuchs brought them in before Nebuchadnezzar. And the king communed with them; and among them all was found none like Daniel, Hananiah, Mishael, and Azariah: therefore stood they before the king. And in all matters of wisdom and understanding, that the king enquired of them, he found them ten times better than all the magicians and astrologers that were in all his realm. Daniel 1:18–20.

> А наприкінці тих днів, про які цар сказав, щоб їх привели, начальник євнухів привів їх перед Навуходоносором. І цар розмовляв з ними; і між усіма ними не знайшлося нікого, подібного до Даниїла, Хананії, Мисаїла та Азарії; тому вони стояли перед царем. І в усіх питаннях мудрості та розуміння, про які цар їх питав, він знайшов їх вдесятеро кращими за всіх чаклунів та астрологів, що були в усьому його царстві. Даниїл 1:18–20.

The third test, which represents a prophetic litmus test for Daniel and the three worthies, was when they were judged by Nebuchadnezzar, and found to be “ten times better than all the magicians and astrologers that were in all his realm.” The third test is represented by judgment, and the judgment occurred at “the end of the days.” In the book of Daniel, the “end of the days,” is where Daniel stands in his lot.

Третє випробування, яке слугує пророчним лакмусовим папірцем для Даниїла та трьох мужів, було тоді, коли їх судив Навуходоносор і визнав, що вони "вдесятеро кращі за всіх чарівників та астрологів, які були в усьому його царстві". Третє випробування представлено судом, і суд відбувся "наприкінці днів". У книзі Даниїла "кінець днів" — це час, коли Даниїл постане у своєму жеребі.

> “‘Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand…. Blessed is he that waiteth, and cometh to the thousand three hundred and five and thirty days. But go thou (Daniel) thy way till the end be: for thou shalt rest, and stand in thy lot at the end of the days.’

> 'Багато очистяться, вибіляться й переплавляться; а безбожники чинитимуть безбожно: і ніхто з безбожних не зрозуміє; а мудрі зрозуміють.... Блажен той, хто чекає і дійде до тисячі трьохсот тридцяти п’яти днів. А ти (Даниїле) йди своїм шляхом до кінця: бо ти спочинеш і станеш у своєму жеребі наприкінці днів.'

> “The time has come for Daniel to stand in his lot. The time has come for the light given him to go to the world as never before. If those for whom the Lord has done so much will walk in the light, their knowledge of Christ and the prophecies relating to Him will be greatly increased as they near the close of this earth’s history.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 4, 1174.

> Настав час, щоб Даниїл став у своєму жеребі. Настав час, щоб світло, дане йому, вийшло у світ як ніколи раніше. Якщо ті, для кого Господь зробив так багато, ходитимуть у світлі, їхнє пізнання Христа і пророцтв, що стосуються Його, значно зросте, коли вони наближатимуться до завершення історії цієї землі. Біблійний коментар Адвентистів сьомого дня, том 4, 1174.

Sister White identifies the “end of the days” in association with the purification process of verse ten of Daniel chapter twelve. She often employs verse ten, with verse thirteen’s, “end of the days.”

Сестра Вайт визначає «кінець днів» у зв’язку з процесом очищення, про який ідеться в десятому вірші дванадцятого розділу книги Даниїла. Вона часто використовує десятий вірш разом із «кінцем днів» у тринадцятому вірші.

> “‘Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand…. Blessed is he that waiteth, and cometh to the thousand three hundred and five and thirty days. But go thou (Daniel) thy way till the end be: for thou shalt rest, and stand in thy lot at the end of the days.’

> 'Багато очистяться, вибіляться й переплавляться; а безбожники чинитимуть безбожно: і ніхто з безбожних не зрозуміє; а мудрі зрозуміють.... Блажен той, хто чекає і дійде до тисячі трьохсот тридцяти п’яти днів. А ти (Даниїле) йди своїм шляхом до кінця: бо ти спочинеш і станеш у своєму жеребі наприкінці днів.'

> “Daniel is today standing in his lot, and we are to give him place to speak to the people. Our message is to go forth as a lamp that burneth. ‘At that time shall Michael stand up, the great prince which standeth for the children of thy people: and there shall be a time of trouble, such as never was since there was a nation even to that same time: and at that time thy people shall be delivered, every one that shall be found written in the book. And many of them that sleep in the dust of the earth shall awake, some to everlasting life, and some to shame and everlasting contempt. And they that be wise shall shine as the brightness of the firmament; and they that turn many to righteousness as the stars forever and ever.’

> Даниїл сьогодні стоїть у своєму жеребі, і ми маємо дати йому місце, щоб говорити до народу. Наша звістка має йти вперед, як світильник, що горить. 'Того часу постане Михаїл, великий князь, що стоїть за синів твого народу; і буде час утиску, якого не бувало відтоді, як існує народ, аж до того часу; і того часу твій народ буде урятований, кожен, хто знайдеться записаний у книзі. І багато з тих, що сплять у поросі земному, прокинуться: одні — до життя вічного, інші — на ганьбу й вічну погорду. І мудрі сяятимуть, як сяйво тверді небесної; а ті, що багатьох навернули до праведності, — мов зорі навіки-віків.'

> “These words present the work that we are to do in these last days. We are not one-half awake. We have not the power that is essential to the doing of the work that must be done. We must come into life, come into union. Now, just now, we must stand in that position where repentance and pardon shall be the striking features of our work. There must be no quarrelling. It is too late to engage with Satan in his work of blinding eyes. It is too late to give heed to seducing spirits and doctrines of devils.

> Ці слова представляють працю, яку нам належить звершити в ці останні дні. Ми навіть наполовину не пробуджені. У нас немає сили, необхідної для звершення справи, яку треба зробити. Ми повинні ожити, увійти в єдність. Тепер, саме зараз, ми повинні стати в таке становище, де покаяння і прощення стануть визначальними рисами нашої праці. Не повинно бути чвар. Надто пізно долучатися до сатани в його справі засліплення очей. Надто пізно прислухатися до спокусливих духів і бісівських вчень.

> “I am instructed to say that when the Holy Spirit gives tongue and utterance, we shall see a work done similar to that done on the day of Pentecost. The representatives of Christ will work intelligently. There will not be found one man here and another there seeking to tear down and destroy.

> Мені доручено сказати, що коли Святий Дух дає мову і слово, ми побачимо звершення діла, подібного до того, що було звершене в день П’ятидесятниці. Представники Христа діятимуть розумно. Не знайдеться одного тут і іншого там, що прагнуть руйнувати й нищити.

> “‘Before the decree bring forth, before the day pass as the chaff, before the fierce anger of the Lord come upon you, before the day of the Lord’s anger come upon you, seek ye the Lord, all ye meek of the earth, which have wrought His judgment; seek righteousness, seek meekness: it may be ye shall be hid in the day of the Lord’s anger.’” Australian Union Conference Record, March 11, 1907.

> 'Поки ще не видано постанови, поки день не мине, мов полова, поки ще не прийде на вас палючий гнів Господа, поки на вас не прийде день Господнього гніву, шукайте Господа, усі покірні на землі, що чините Його право; шукайте праведності, шукайте покори: може, будете сховані в день Господнього гніву.' Australian Union Conference Record, 11 березня 1907.

The sealing of the one hundred and forty-four thousand that is represented by the seventy years of Daniel’s captivity in Babylon, is represented in Daniel chapter twelve, and verse ten. The verse possesses the signature of “truth” for it identifies the three-steps that are the characteristics of the Hebrew word “truth.” Many shall be purified, made white and then tried. Daniel and the three worthies were purified by the fear of God in chapter one, for they determined not to eat the Babylonian diet. They then demonstrated a countenance that was made fairer and fatter than those who ate the Babylonian food. Their countenance was the righteousness of Christ which is the white garments. They then were tried when they went into the judgment of Nebuchadnezzar, at the end of the days.

Запечатання ста сорока чотирьох тисяч, яке представлено сімдесятьма роками полону Даниїла у Вавилоні, подане у дванадцятому розділі книги Даниїла, в десятому вірші. Цей вірш має ознаку «істини», бо він окреслює три кроки, які є характеристиками єврейського слова «істина». Багато хто будуть очищені, вибілені, а потім випробувані. Даниїл і троє юнаків були очищені страхом Божим у першому розділі, бо вони постановили не їсти вавилонської їжі. Тоді їхній вигляд став кращим і повнішим, ніж у тих, хто їв вавилонську їжу. Їхній вигляд був праведністю Христа, що є білими шатами. Потім вони були випробувані, коли постали на суд Навуходоносора наприкінці днів.

At “the end of the days,” when Daniel stands “in his lot”, “knowledge of Christ and the prophecies relating to Him will be greatly increased” for God’s people. Nebuchadnezzar noted that in “all matters of wisdom and understanding,” Daniel and the three worthies were “found” to be “ten times better than all the magicians and astrologers that were in all his realm.”

У «кінці днів», коли Даниїл стане «у своїй долі», «знання про Христа та пророцтва, що стосуються Його, значно зростуть» для Божого народу. Навуходоносор відзначив, що «в усіх питаннях мудрості й розуміння» Даниїл і троє мужів були «виявлені» «удесятеро кращими за всіх чаклунів та астрологів, які були в усьому його царстві».

Daniel chapter one is illustrating the experience of the one hundred and forty-four thousand, who go through a three-step testing process. Commenting on that process, Sister White says, “These words present the work that we are to do in these last days. We are not one-half awake. We have not the power that is essential to the doing of the work that must be done. We must come into life, come into union. Now, just now, we must stand in that position where repentance and pardon shall be the striking features of our work. There must be no quarrelling.”

Перший розділ книги Даниїла ілюструє досвід ста сорока чотирьох тисяч, які проходять трьохетапний процес випробувань. Коментуючи цей процес, сестра Вайт каже: «Ці слова окреслюють діло, яке ми маємо виконати в ці останні дні. Ми й наполовину не пробуджені. У нас немає тієї сили, яка необхідна для виконання діла, яке має бути зроблене. Ми повинні ожити, об’єднатися. Тепер, саме зараз, ми повинні зайняти таку позицію, за якої покаяння і прощення стануть визначальними рисами нашого діла. Не повинно бути жодних сварок».

The testing process that leads to the “end of the days,” leads to the resurrection of the two witnesses in Revelation chapter eleven. The work we are to do now is to accept the message of September 11, 2001 and wake up, as represented by the dead dry bones. “We must come to life, come into union.” When we do this, the striking features of our work will be our “repentance and pardon.” The striking feature of our work is represented by Daniel in chapter nine, when he prays the Leviticus twenty-six prayer, asking for forgiveness of his sins, and the sins of his fathers, while also acknowledging that he had been walking contrary to God ever since the disappointment that marked the beginning of the tarrying time on July 18, 2020. He must also acknowledge that God had been walking contrary to him during that same period. Daniel represents those that have gone through a captivity of “seventy years”, ever since July 18, 2020.

Процес випробування, який веде до "кінця днів", веде до воскресіння двох свідків в одинадцятому розділі Об’явлення. Праця, яку ми маємо виконати тепер, — прийняти послання 11 вересня 2001 року і прокинутися, як це представлено мертвими сухими кістками. "Ми повинні ожити, увійти в єдність." Коли ми це зробимо, вражаючими рисами нашої праці будуть наше "покаяння та прощення." Вражаюча риса нашої праці представлена Даниїлом у дев’ятому розділі, коли він молиться молитвою з двадцять шостого розділу Левіта, прохаючи про прощення своїх гріхів і гріхів своїх батьків, водночас визнаючи, що він ходив наперекір Богові відтоді, як сталося розчарування, що ознаменувало початок часу зволікання 18 липня 2020 року. Він також має визнати, що Бог ходив наперекір йому протягом того самого періоду. Даниїл представляє тих, хто пройшов через полон тривалістю "сімдесят років", від 18 липня 2020 року.

The seventy years is a symbol of the “seven times” of Leviticus twenty-six. The book of Chronicles informs us that the seventy years was the period that the land would “enjoy” the sabbaths which she was not allowed to enjoy due to ancient Israel’s rebellion against the covenant of Leviticus twenty-five.

Сімдесят років — символ «семи разів» із двадцять шостого розділу книги Левіт. Книга Хронік повідомляє, що сімдесят років було періодом, коли земля мала «насолоджуватися» суботами, якими їй не було дозволено насолоджуватися через бунт стародавнього Ізраїлю проти заповіту з двадцять п’ятого розділу книги Левіт.

> To fulfil the word of the Lord by the mouth of Jeremiah, until the land had enjoyed her sabbaths: for as long as she lay desolate she kept sabbath, to fulfil threescore and ten years. 2 Chronicles 36:21.

> Щоб сповнилося слово Господнє, сказане устами Єремії, аж поки земля не відсвяткувала свої суботи; бо весь час, поки вона лежала спустошеною, мала суботній спокій, щоб виповнилося сімдесят років. 2 Хроніки 36:21.

As a symbol of a prophetic “wilderness,” the “three and a half days” that the two witnesses of Revelation eleven were dead in the street after July 18, 2020 is a symbol of the “seventy years”, and also a symbol of the “seven times”. At the “end of the days,” is a symbol of the end of the prophetic days that were sealed up in the book of Daniel.

Як символ пророчої «пустелі», «три з половиною дні», протягом яких двоє свідків одинадцятого розділу Одкровення були мертвими на вулиці після 18 липня 2020 року, є символом «сімдесяти років», а також символом «семи часів». «Кінець днів» є символом завершення пророчих днів, що були запечатані в книзі Даниїла.

In 1798, the book of Daniel was unsealed and Daniel stood in his lot, ready to fulfill his purpose.

У 1798 році з книги Даниїла було знято печатку, і Даниїл став у своєму жеребі, готовий виконати своє призначення.

> “When God gives a man a special work to do, he is to stand in his lot and place as did Daniel, ready to answer the call of God, ready to fulfill His purpose.” Manuscript Releases, volume 6, 108.

> "Коли Бог доручає чоловікові особливе завдання, він має стояти на своєму жеребі й місці, як Даниїл, готовий відповісти на поклик Божий, готовий виконати Його задум." Видання рукописів, том 6, 108.

On October 22, 1844, in fulfillment of Daniel chapter eight, and verse fourteen, the book of Daniel once again stood in its lot. 1798, and 1844, are the conclusion of the first and second indignations, and therefore mark the end of “seven times.” The “end of the days” in the book of Daniel is a symbol of the conclusion of a captivity that is represented by the “seven times.” In Daniel chapter four, Nebuchadnezzar lived as a beast while “seven times” passed over him. At “the end of the days,” his kingdom and reason was restored to him.

22 жовтня 1844 року, у виконання восьмого розділу і чотирнадцятого вірша книги Даниїла, книга Даниїла знову стала у своїй долі. 1798 і 1844 роки є завершенням першого і другого обурення і тому позначають кінець «семи часів». «Кінець днів» у книзі Даниїла є символом завершення полону, представленого «сімома часами». У четвертому розділі Даниїла Навуходоносор жив як звір, поки над ним проходили «сім часів». Наприкінці «днів» його царство й розум були йому відновлені.

> And at the end of the days I Nebuchadnezzar lifted up mine eyes unto heaven, and mine understanding returned unto me, and I blessed the most High, and I praised and honoured him that liveth forever, whose dominion is an everlasting dominion, and his kingdom is from generation to generation: And all the inhabitants of the earth are reputed as nothing: and he doeth according to his will in the army of heaven, and among the inhabitants of the earth: and none can stay his hand, or say unto him, What doest thou? At the same time my reason returned unto me; and for the glory of my kingdom, mine honour and brightness returned unto me; and my counsellors and my lords sought unto me; and I was established in my kingdom, and excellent majesty was added unto me. Daniel 4:34–36.

> А наприкінці тих днів я, Навуходоносор, звів очі до неба, і мій розум повернувся до мене, і я благословив Всевишнього, і хвалив та прославляв Того, Хто живе повіки, влада Його — влада вічна, і царство Його — з покоління в покоління. А всі мешканці землі вважаються за ніщо; і Він чинить за Своєю волею у воїнстві небесному і серед мешканців землі; і немає такого, хто міг би зупинити Його руку або сказати Йому: Що Ти робиш? Того ж часу мій розум повернувся до мене; і на славу мого царства повернулися до мене моя честь і моя велич; і мої радники та мої вельможі шукали мене; і я був утверджений у моєму царстві, і величність надзвичайна була додана мені. Даніїла 4:34–36.

The end of the sealing time of the one hundred and forty-four thousand is represented as the “end of the days,” and therefore represents the symbolic conclusion of the “seventy years” and also of the “seven times.” At that time, “repentance and pardon” will be the features that represent the work of those who were previously dead in the street that runs through the valley of dead dry bones.

Кінець часу запечатування ста сорока чотирьох тисяч представлений як «кінець днів», і тому означає символічне завершення «сімдесяти років», а також «семи часів». Тоді «покаяння і прощення» стануть ознаками, що відображають працю тих, які раніше були мертвими на вулиці, що пролягає через долину сухих мертвих кісток.

The visible feature of the work of repentance of the one hundred and forty-four thousand is represented in Ezekiel chapter nine, as “sighing and crying.” When God’s people confess and put away their personal sins, when they acknowledge that they have repeated the same sins of their fathers, when they set aside their pride of opinion and admit that they have been walking contrary to God, and also that He has been walking contrary to them since the tarrying time arrived on July 18, 2020, they will then be found to have “ten times” more prophetic power than all the other professed wise men in the kingdom.

Видима ознака діла покаяння ста сорока чотирьох тисяч представлена в дев’ятому розділі книги Єзекіїля як «зітхання та ридання». Коли Божий народ визнає і відкине свої особисті гріхи, коли визнає, що повторив ті самі гріхи своїх батьків, коли відкладе убік гординю власних поглядів і визнає, що ходив супроти Бога, а також що Він ходив супроти них відтоді, як настав час зволікання 18 липня 2020 року, тоді виявиться, що цей народ матиме «у десятеро» більшу пророчу силу, ніж усі інші, що називаються мудрецями, у царстві.

The sealing process began with the loosing and then the restraining of Islam. That process ends as it began, when Islam is once again released. It is released at the end of the days of the sealing time, which for Daniel was the decree of Cyrus that called men out of Babylon. It is there, at the end of the days of purification, at the judgment of the Sunday law “decree” in the United States, that the faithful will be found to possess “ten times more” prophetic power.

Процес запечатування почався з розв’язання, а потім зі стримування ісламу. Завершується він так само, як і почався, коли іслам знову буде розв’язаний. Його буде розв’язано наприкінці днів часу запечатування, що для Даниїла був указ Кіра, який покликав людей вийти з Вавилону. Саме там, наприкінці днів очищення, на суді щодо «указу» про недільний закон у Сполучених Штатах, вірні будуть визнані такими, що мають «у десять разів більше» пророчої сили.

> “You are getting the coming of the Lord too far off. I saw the latter rain was coming as [suddenly as] the midnight cry, and with ten times the power.” Spalding and Magan, 5.

> «Ви відсуваєте пришестя Господнє занадто далеко. Я бачив, що пізній дощ прийде так само [раптово, як] опівнічний клич і з удесятереною силою». Спалдінґ і Маґан, 5.

We will begin the consideration of Daniel chapter two in the next article.

Ми розпочнемо розгляд другого розділу книги Даниїла в наступній статті.

> “This was the midnight cry, which was to give power to the second angel’s message. Angels were sent from heaven to arouse the discouraged saints and prepare them for the great work before them. The most talented men were not the first to receive this message. Angels were sent to the humble, devoted ones, and constrained them to raise the cry, ‘Behold, the Bridegroom cometh; go ye out to meet Him!’ Those entrusted with the cry made haste, and in the power of the Holy Spirit sounded the message, and aroused their discouraged brethren. This work did not stand in the wisdom and learning of men, but in the power of God, and His saints who heard the cry could not resist it. The most spiritual received this message first, and those who had formerly led in the work were the last to receive and help swell the cry, ‘Behold, the Bridegroom cometh; go ye out to meet Him!’” Early Writings, 238.

> Це був опівнічний клич, який мав надати силу вістці другого ангела. З неба були послані ангели, щоб пробудити знеохочених святих і приготувати їх до великої праці, що стояла перед ними. Найталановитіші люди не були першими, хто прийняв цю вістку. Ангели були послані до смиренних і відданих та спонукали їх піднести клич: «Ось Жених іде; виходьте назустріч Йому!» Ті, кому було доручено цей клич, поспішили і в силі Святого Духа проголосили вістку та пробудили своїх знеохочених братів. Ця праця ґрунтувалася не на мудрості й ученості людей, а на силі Божій, і Його святі, які почули цей клич, не могли йому противитися. Найдуховніші першими прийняли цю вістку, а ті, хто раніше провадив роботу, були останніми, хто прийняв її і допоміг посилити клич: «Ось Жених іде; виходьте назустріч Йому!» Ранні твори, 238.

Back to Articles