Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Fifty-Nine

Книга Даниїла - Номер сто п’ятдесят дев’ять

Unveiling the Three Angelic Touches in Daniel’s Vision: A Prophetic Revelation

Розкриття трьох янгольських дотиків у видінні Даниїла: prorоче одкровення

Author

Jeff Pippenger

Published

March 26, 2024

Formats

PDF
Word

In chapter ten Daniel is touched three times, and those three touches correspond to the three times Daniel personally experiences the “mareh,” vision. The first and last appearances were of Gabriel, the messenger of the Revelation of Jesus Christ. Gabriel is the one who takes the message from Christ, that was given Him by the Father, and delivers it to the prophet, who is to send it to the churches.

У десятому розділі до Даниїла тричі торкаються, і ці три дотики відповідають трьом разам, коли Даниїл особисто переживає «mareh», видіння. Перша й остання поява були явленнями Гавриїла, вісника Одкровення Ісуса Христа. Саме Гавриїл приймає звістку від Христа, дану Йому Отцем, і передає її пророкові, який має надіслати її церквам.

> But I will show thee that which is noted in the scripture of truth: and there is none that holdeth with me in these things, but Michael your prince. Daniel 10:21.

> Але я покажу тобі те, що записано в книзі правди; і немає нікого, хто стояв би зі мною в цих справах, окрім Михаїла, вашого князя. Даниїла 10:21.

Gabriel knows he is a created being, and this is why he straightly informed John not to worship him in the book of Revelation.

Гавриїл знає, що він створена істота, і саме тому він прямо сказав Іванові в книзі Об’явлення не поклонятися йому.

> And I fell at his feet to worship him. And he said unto me, See thou do it not: I am thy fellowservant, and of thy brethren that have the testimony of Jesus: worship God: for the testimony of Jesus is the spirit of prophecy. Revelation 19:10.

> І я впав до його ніг, щоб поклонитися йому. І він сказав мені: Гляди, не роби цього; я — співслужитель твій і братів твоїх, які мають свідчення Ісуса; поклоняйся Богові, бо свідчення Ісуса — це дух пророцтва. Об’явлення 19:10.

The student of prophecy is therefore to understand that the reason Gabriel identifies that there is none above him in connection with what “is noted in the scripture of truth,” has a specific prophetic purpose. When he identifies the fact that only Christ understands the scriptures better than himself, he identifies Christ as “Michael your prince.” But Michael is not only a prince, he is the archangel.

Отже, той, хто вивчає пророцтва, має зрозуміти, що причина, з якої Гавриїл вказує, що щодо того, що "записано у Писанні істини", немає нікого вищого за нього, має конкретну пророчу мету. Коли він зазначає, що лише Христос розуміє Писання краще, ніж він сам, він називає Христа "Михаїлом, вашим князем". Але Михаїл не лише князь, він архангел.

> Yet Michael the archangel, when contending with the devil he disputed about the body of Moses, durst not bring against him a railing accusation, but said, The Lord rebuke thee. Jude 7.

> Та архангел Михаїл, коли, сперечаючись із дияволом, мав суперечку про тіло Мойсея, не осмілився винести проти нього зневажливого осуду, але сказав: Нехай Господь докорить тобі. Юда 7.

All three touches are therefore angelic touches, and the three times Daniel experiences the “mareh,” vision it is angelic. The third time Daniel is touched it is to be strengthened, for previously, at the second touch he lost his strength.

Отже, всі три дотики — ангельські, і всі три рази, коли Даниїл переживає видіння "mareh", воно ангельське. Третього разу Даниїла торкаються, щоб зміцнити його, бо раніше, при другому дотику, він втратив силу.

> Then there came again and touched me one like the appearance of a man, and he strengthened me, And said, O man greatly beloved, fear not: peace be unto thee, be strong, yea, be strong. And when he had spoken unto me, I was strengthened, and said, Let my lord speak; for thou hast strengthened me. Then said he, Knowest thou wherefore I come unto thee? and now will I return to fight with the prince of Persia: and when I am gone forth, lo, the prince of Grecia shall come. Daniel 10:18–20.

> Тоді знову прийшов і доторкнувся до мене один, подібний на вигляд до чоловіка, і зміцнив мене. І сказав: О, муж вельми улюблений, не бійся; мир тобі; будь сильним, так, будь сильним. І як він говорив до мене, я зміцнився й сказав: Нехай говорить мій пан, бо ти зміцнив мене. Тоді сказав він: Чи знаєш ти, навіщо я прийшов до тебе? А тепер я повернуся, щоб боротися з княzem Персії; а коли я вийду, ось прийде князь Греції. Даниїла 10:18–20.

Gabriel reminds Daniel that he had “come to make” Daniel “understand what shall befall thy people in the latter days,” when he asked Daniel if he “knowest thou wherefore I come unto thee?” In agreement with what he had taught Daniel of the latter days, Gabriel then states that he would then “return to fight with the prince of Persia: and when I am gone forth, lo, the prince of Grecia shall come.” He then begins the prophetic narrative of chapter eleven, that describes what befalls the one hundred and forty-four thousand in the latter days. That prophetic narrative is placed in the context of the battle with “the prince of Persia” and “the prince of Grecia”.

Гавриїл нагадує Даниїлові, що він «прийшов, щоб» дати Даниїлові «зрозуміти те, що станеться з народом твоїм в останні дні», коли запитав Даниїла: «Чи знаєш ти, для чого я прийшов до тебе?» Відповідно до того, що він навчав Даниїла про останні дні, Гавриїл далі заявляє, що він тоді «повернеться, щоб воювати з князем Персії; а коли я вийду, ось, прийде князь Греції». Потім він починає пророчий виклад одинадцятого розділу, який описує те, що спіткає сто сорок чотири тисячі в останні дні. Цей пророчий виклад уміщено в контексті боротьби з «князем Персії» і «князем Греції».

The actual history between Cyrus the Great and Alexander the Great was over two hundred years. But in the great earthquake of Revelation chapter eleven, the final movements are rapid ones, and as soon as the sixth kingdom is conquered by the counterfeit king of the north, the seventh kingdom, the ten kings, represented by Greece, immediately agree to give their kingdom unto the beast.

Насправді між Кіром Великим і Олександром Македонським минуло понад двісті років. Але у великому землетрусі одинадцятого розділу Об’явлення останні події відбуваються стрімко, і щойно шосте царство буде завойоване фальшивим царем півночі, сьоме царство, десять царів, представлені Грецією, негайно погоджуються віддати своє царство звірові.

At one level the “mareh” vision is employed seven times in Daniel chapter ten. We have considered four of those seven times, and identified that the first reference is Daniel identifying that before the third year of Cyrus Daniel understood the vision. In the next three references the three touches at each vision identify the experience of Daniel as he awakens from the mourning of the twenty-one days. His awakening of revival is structured upon the three-step process of the everlasting gospel, and the three steps are represented by angel’s, though step number two is Michael the archangel, who is He who raised Moses out of death, and translated him into heaven.

На одному рівні видіння «mareh» ужито сім разів у десятому розділі Даниїла. Ми розглянули чотири з цих семи випадків і встановили, що перша згадка полягає в тому, що Даниїл вказує: ще до третього року Кира він розумів це видіння. У наступних трьох згадках три доторки в кожному видінні окреслюють досвід Даниїла, коли він пробуджується від скорботи двадцяти одного дня. Його пробудження до відродження вибудуване на триступеневому процесі вічної Євангелії, і ці три ступені представлені ангелами, хоча другий ступінь є Михаїл, архангел, Той, Хто підняв Мойсея зі смерті й переніс його на небо.

The other three times the word “vision” is located in chapter ten, is not the “mareh,” it is the “marah.” “Marah” is the feminine of “mareh.” It means a vision, and causatively a “mirror” or “looking-glass”. The key to its definition is that it is “causative.” It is the vision of “the appearance”, but it is different in its gender, thus identifying a different prophetic message. As its definition the “mirror” implies that those who see the vision, see some type of reflection. This is the element of the word that is “causative.” The definition of a causative word in the context of “marah,” is profound.

Інші три випадки, де слово «видіння» міститься в десятому розділі, — це не «mareh», а «marah». «Marah» є жіночою формою слова «mareh». Воно означає видіння, а в каузативному значенні — «дзеркало» або «looking-glass». Ключ до його визначення полягає в тому, що воно є «каузативним». Це видіння «з’явлення», але воно відрізняється своїм родом, тим самим вказуючи на інше пророче послання. Згідно з його визначенням, «дзеркало» передбачає, що ті, хто бачить видіння, бачать певний тип відображення. Саме цей елемент слова є «каузативним». Визначення каузативного слова в контексті «marah» є глибоким.

The term “causative” relates to the concept of causation or the action of causing something to happen. In linguistics, specifically in verb morphology, the causative form is a grammatical construction that indicates that the subject of a verb is causing another person or thing to perform the action described by the verb. For example, in English, the verb “to read” becomes causative when we say “to make someone read.” Here, the subject is causing another person to perform the action of reading.

Термін «каузатив» пов’язаний із поняттям причинності або дією спричинення чогось. У лінгвістиці, зокрема в дієслівній морфології, каузативна форма — це граматична конструкція, яка вказує, що підмет спричиняє виконання іншою особою або предметом дії, описаної дієсловом. Наприклад, в англійській мові дієслово «to read» набуває каузативного значення, коли ми кажемо «to make someone read». Тут підмет спричиняє виконання іншою особою дії читання.

The causative form indicates that the subject is responsible for bringing about the action described by the verb. “Causative” refers to the manner in which an action or event is caused to occur. The three times Daniel uses the Hebrew word “marah,” the vision that is looked upon causes the beholder to be changed into the image he is beholding.

Каузативна форма вказує, що підмет відповідальний за спричинення дії, описаної дієсловом. «Каузатив» стосується способу, у який спричиняють здійснення дії або настання події. Тричі, коли Даниїл уживає єврейське слово «marah», видіння, на яке споглядають, спричиняє, що той, хто споглядає, перетворюється на образ, який він споглядає.

> And in the four and twentieth day of the first month, as I was by the side of the great river, which is Hiddekel; Then I lifted up mine eyes, and looked, and behold a certain man clothed in linen, whose loins were girded with fine gold of Uphaz: His body also was like the beryl, and his face as the appearance (mareh) of lightning, and his eyes as lamps of fire, and his arms and his feet like in colour to polished brass, and the voice of his words like the voice of a multitude. And I Daniel alone saw the vision (marah): for the men that were with me saw not the vision (marah); but a great quaking fell upon them, so that they fled to hide themselves. Therefore I was left alone, and saw this great vision (marah), and there remained no strength in me: for my comeliness was turned in me into corruption, and I retained no strength. Yet heard I the voice of his words: and when I heard the voice of his words, then was I in a deep sleep on my face, and my face toward the ground. Daniel 10:4–9.

> І двадцять четвертого дня першого місяця, коли я був при березі великої ріки, яка є Хіддекел; тоді я звів очі мої й глянув, і ось муж один, одягнений у віссон, і стегна його підперезані щирим золотом Уфазу: тіло його також було як берил, а обличчя його — як вигляд (mareh) блискавки, і очі його — як світильники огню, а руки його й ноги — за кольором, мов полірована мідь, і голос слів його — як гомін великого натовпу. І бачив видіння (marah) тільки я, Даниїл; бо люди, що були зі мною, не бачили видіння (marah); але великий трепет упав на них, і вони повтікали, щоб сховатися. Тому я зостався сам і бачив це велике видіння (marah), і сили в мені не зосталося; бо краса моя обернулася в мені на тління, і я не мав ніякої сили. Та все ж я чув голос його слів; і коли я почув голос його слів, я впав у глибокий сон обличчям до землі, і обличчя моє було до землі. Даниїла 10:4-9.

At the end of the twenty-one days of mourning, which in the last days align with the three and a half days the two witnesses are dead in the street, Daniel was suddenly caused to see the appearance of Christ, and His appearance is “as the appearance (mareh) of lightning.” That event, at the end of the three and a half days of Revelation chapter eleven, produces a separation, for “the men that were with” Daniel were caused to “[see] not the vision (marah); but a great quaking fell upon them, so that they fled to hide themselves. Therefore” Daniel “was left alone,” but “the men that were with me [were caused to see] not the vision (marah); but a great quaking fell upon them, so that they fled to hide themselves”.

Наприкінці двадцяти одного дня жалоби, які в останні дні збігаються з трьома з половиною днями, протягом яких двоє свідків мертві на вулиці, Даниїлові раптово було дано побачити явлення Христа, а Його вигляд — "як вигляд (mareh) блискавки". Та подія, наприкінці трьох з половиною днів одинадцятого розділу Об'явлення, спричиняє розділення, бо "люди, що були з" Даниїлом "не [бачили] видіння (marah); але великий трепет упав на них, тож вони втекли, щоб сховатися. Тому" Даниїл "залишився сам", але "люди, що були зі мною, не [були спричинені бачити] видіння (marah); але великий трепет упав на них, тож вони втекли, щоб сховатися".

The vision that Daniel saw while he was alone was the feminine, causative vision that transformed Daniel into the image of the vision. The transformation was accomplished by Daniel’s human strength being removed, and his comeliness being turned into corruption.

Видіння, яке Даниїл бачив, коли був сам, було жіночим, причинним видінням, що перетворило Даниїла на образ видіння. Це перетворення сталося через те, що людська сила Даниїла була віднята, а його краса обернулася на тління.

> “The very flesh in which the soul tabernacles and through which it works is the Lord’s. We have no right to neglect any part of the living machinery. Every portion of the living organism is the Lord’s. The knowledge of our own physical organism should teach us that every member is to do God’s service, as an instrument of righteousness.

> Сама плоть, у якій перебуває душа і через яку вона діє, належить Господу. Ми не маємо права занедбувати жодну частину живого механізму. Кожна частина живого організму належить Господу. Знання нашого власного фізичного організму повинно навчити нас, що кожний член тіла має служити Богові як знаряддя праведності.

> “None but God can subdue the pride of man’s heart. We cannot save ourselves. We cannot regenerate ourselves. In the heavenly courts there will be no song sung, To me that loved myself, and washed myself, redeemed myself, unto me be glory and honor, blessing and praise. But this is the keynote of the song that is sung by many here in this world. They do not know what it means to be meek and lowly in heart; and they do not mean to know this, if they can avoid it. The whole gospel is comprised in learning of Christ, His meekness and lowliness.

> Ніхто, окрім Бога, не може приборкати гордість серця людини. Ми не можемо спасти самих себе. Ми не можемо відродити самих себе. У небесних оселях не лунатиме пісня: «Мені, що любив самого себе і омив себе, викупив себе, — мені слава й честь, благословення й хвала». Але це — провідна нота пісні, яку співає багато хто тут, у цьому світі. Вони не знають, що означає бути лагідними й смиренними серцем; і не мають наміру це знати, якщо можуть цього уникнути. Усе Євангеліє полягає в навчанні у Христа — Його лагідності та смиренні.

> “What is justification by faith? It is the work of God in laying the glory of man in the dust, and doing for man that which it is not in his power to do for himself.” Testimonies to Ministers, 456.

> "Що таке виправдання вірою? Це діло Боже — повалити славу людини в прах і зробити для неї те, чого вона не може зробити сама." Свідчення для служителів, 456.

The experience of justification by faith is the work of God in laying the glory of man in the dust. The vision the men that were with Daniel were caused to flee from was the “causative” feminine vision of Christ’s appearance, and immediately after Daniel’s self-righteousness was laid in the dust, the three angelic touches were applied that ultimately empowered Daniel to carry the message.

Досвід виправдання вірою — це Божа справа, що повергає людську славу в порох. Видіння, від якого чоловіки, що були з Даниїлом, були змушені втекти, було «каузативним» видінням жіночого роду явлення Христа, і відразу після того, як власна праведність Даниїла була повергнута в порох, було дано три ангельські дотики, які зрештою надали Даниїлові силу нести послання.

In 1888, the mighty angel descended with the message of justification by faith, as presented by Elders Jones and Waggoner. That very same angel again descended on September 11, 2001, with the very same message of justification by faith. That marked the beginning of the sealing of the one hundred and forty-four thousand. At the ending of the sealing of the one hundred and forty-four thousand, the message at the beginning is repeated, for Jesus always illustrates the end of a thing, with the beginning of a thing.

У 1888 році могутній ангел зійшов зі звісткою про виправдання вірою, як її представили старійшини Джонс і Ваггонер. Той самий ангел знову зійшов 11 вересня 2001 року з тією ж самою звісткою про виправдання вірою. Це ознаменувало початок запечатування ста сорока чотирьох тисяч. Наприкінці запечатування ста сорока чотирьох тисяч початкова звістка повторюється, бо Ісус завжди показує кінець чогось через його початок.

On August 11, 1840 that very same angel descended and began the three-steps that were accomplished from 1840 to 1844. Those three steps began with the empowerment of the first angel on August 11, 1840, the arrival of the second angel on April 19, 1844, and the arrival of the third angel on October 22, 1844. That history prefigured the descent of the first of three angels on September 11, 2001, which was followed by the second angel at the disappointment of July 18, 2020, and that concludes with the arrival of the third angel at the soon coming Sunday law.

11 серпня 1840 року той самий ангел зійшов і розпочав три етапи, які були звершені з 1840 по 1844 роки. Ці три етапи почалися з посилення першого ангела 11 серпня 1840 року, приходу другого ангела 19 квітня 1844 року і приходу третього ангела 22 жовтня 1844 року. Та історія була прообразом зішестя першого з трьох ангелів 11 вересня 2001 року; за цим послідував другий ангел під час розчарування 18 липня 2020 року, і це завершиться приходом третього ангела під час недільного закону, який незабаром буде запроваджено.

At the end of that history, when Michael descends to resurrect Moses and Elijah after the three and a half days of death in the streets, as represented in Revelation chapter eleven, and as also represented by Daniel’s twenty-one days of mourning, Christ again descends. He first presents the vision of His glory, the vision which lays the glory of man in the dust, and produces a separation. Once Daniel is in the dust, and after Daniel has become changed by beholding the “causative” feminine vision, he is touched by Gabriel the first time, and placed upon his trembling feet.

Наприкінці тієї історії, коли Михаїл сходить, щоб воскресити Мойсея та Іллю після трьох з половиною днів смерті на вулицях, як це представлено в одинадцятому розділі Об’явлення і як це також представлено двадцятьма одним днем жалоби у книзі Даниїла, Христос знову сходить. Спершу Він являє видіння Своєї слави, видіння, що кладе людську славу в прах і спричиняє розділення. Коли Даниїл опиняється в праху і після того, як він змінюється, споглядаючи «каузативне» жіночого роду видіння, Гавриїл уперше торкається його й ставить на тремтячі ноги.

Then Michael the archangel descends to “resurrect Moses” and touches Daniel the second time, leaving him powerless for being overwhelmed with the reality that he was actually speaking to his Lord. Then Gabriel comes and touches him the third time, and strengthens him for the work of being the ensign in the soon-coming Sunday law. The three touches are symbols of the three angels of Revelation fourteen, though they occur in a single day.

Тоді архангел Михаїл сходить, щоб «воскресити Мойсея», і торкається Даниїла вдруге, залишаючи його безсилим, бо його приголомшило усвідомлення того, що він насправді розмовляв зі своїм Господом. Потім приходить Гавриїл, торкається його втретє і зміцнює його для праці — бути знаменом у недільному законі, що незабаром настане. Три доторки є символами трьох ангелів чотирнадцятої глави Об’явлення, хоча вони відбуваються протягом одного дня.

The experience of the first angel includes the appearance of Christ as lightning, the “causative” vision that separates, and the first touch that raises Daniel out of the dust of his human glory. The first angel possesses all three steps included in the first, for it represents the first message. It is not an accident that the first touch is recorded in verses NINE to ELEVEN.

Досвід першого ангела включає появу Христа, мов блискавка, «каузальне» видіння, що відокремлює, та перший дотик, який піднімає Даниїла з праху його людської слави. Перший ангел має всі три кроки, закладені в першому, адже він представляє перше послання. Це не випадковість, що перший дотик записано у віршах з дев’ятого по одинадцятий.

> Yet heard I the voice of his words: and when I heard the voice of his words, then was I in a deep sleep on my face, and my face toward the ground. And, behold, an hand touched me, which set me upon my knees and upon the palms of my hands. And he said unto me, O Daniel, a man greatly beloved, understand the words that I speak unto thee, and stand upright: for unto thee am I now sent. And when he had spoken this word unto me, I stood trembling. Daniel 10:9–11.

> Та я почув голос слів його; і як почув я голос слів його, то був у глибокому сні на обличчі своєму, а обличчя моє було обернене до землі. І ось рука доторкнулася до мене й поставила мене на коліна мої та на долоні рук моїх. І сказав він до мене: О, Даниїле, муж вельми улюблений, зрозумій слова, що я говорю до тебе, і стань прямо, бо до тебе тепер я посланий. І коли він промовив до мене це слово, я встав, тремтячи. Даниїла 10:9-11.

The experience of the second touch, which was administered by Christ Himself, changes Daniel from being unable to speak, to being able to speak with his Lord. In the second touch, Daniel has no breath, so he is here represented at the point of Ezekiel’s first message in chapter thirty-seven.

Досвід другого дотику, який здійснив Сам Христос, змінює Даниїла: з неспроможного говорити він стає здатним розмовляти зі своїм Господом. Під час цього другого дотику в Даниїла немає подиху, тож тут його представлено на етапі першого послання Єзекіїля у тридцять сьомому розділі.

> And when he had spoken such words unto me, I set my face toward the ground, and I became dumb. And, behold, one like the similitude of the sons of men touched my lips: then I opened my mouth, and spake, and said unto him that stood before me, O my lord, by the vision my sorrows are turned upon me, and I have retained no strength. For how can the servant of this my lord talk with this my lord? for as for me, straightway there remained no strength in me, neither is there breath left in me. Daniel 10:15–17.

> І як він говорив до мене такі слова, я схилив лице до землі й занімів. І ось один, на подобу синів людських, доторкнувся до моїх уст; тоді я розкрив уста свої й заговорив, і сказав тому, що стояв переді мною: О владико мій, від видіння спіткали мене болі, і не зосталося в мені сили. Бо як може раб цього мого владики говорити з цим моїм владикою? Бо в мені відразу не зосталося жодної сили, і не зосталося в мені віддиху. Даниїл 10:15–17.

In the second message of Ezekiel, a message from the four winds is to be breathed upon the bones, that they might live and stand up as a mighty army. The empowerment of that army is represented by the third touch.

У другому посланні Єзекіїля послання від чотирьох вітрів має бути дихнуте на кістки, щоб вони ожили й стали на ноги як могутнє військо. Наділення того війська силою представлене третім дотиком.

> Then there came again and touched me one like the appearance of a man, and he strengthened me, And said, O man greatly beloved, fear not: peace be unto thee, be strong, yea, be strong. And when he had spoken unto me, I was strengthened, and said, Let my lord speak; for thou hast strengthened me. Then said he, Knowest thou wherefore I come unto thee? and now will I return to fight with the prince of Persia: and when I am gone forth, lo, the prince of Grecia shall come. But I will show thee that which is noted in the scripture of truth: and there is none that holdeth with me in these things, but Michael your prince. Also I in the first year of Darius the Mede, even I, stood to confirm and to strengthen him. And now will I show thee the truth. Behold, there shall stand up yet three kings in Persia; and the fourth shall be far richer than they all: and by his strength through his riches he shall stir up all against the realm of Grecia. Daniel 10:18–11:2.

> Тоді знову прийшов і доторкнувся до мене один, подібний на вигляд до чоловіка, і зміцнив мене, і сказав: О чоловіче вельми улюблений, не бійся; мир тобі; будь міцний, так, будь міцний. І коли він промовив до мене, я зміцнився і сказав: Хай говорить мій пан, бо ти зміцнив мене. Тоді він сказав: Чи знаєш, для чого я прийшов до тебе? А тепер я повернуся боротися з князем Персії; і коли я вийду, ось прийде князь Греції. Але я покажу тобі те, що записано в писанні істини; і немає нікого, хто підтримує мене в цих речах, окрім Михайла, вашого князя. Також я в першому році Дарія Мідіянина, я сам, став, щоб утвердити й зміцнити його. А тепер я покажу тобі правду. Ось іще постануть у Персії три царі; а четвертий буде далеко багатший за всіх їх; і своєю силою через свої багатства він підніме всіх проти царства Греції. Даниїл 10:18–11:2.

The message that brings the two witnesses to life in Ezekiel chapter thirty-seven is the message of Islam of the third woe, but line upon line, the message that Gabriel identifies in the illustration of Michael raising Moses up and taking him up into heaven as an ensign, is the message of the final president of the United States. It is the message of the sixth president (the Republican horn) who was slain in 2020, as had been the true Protestant horn. In Daniel’s narrative the resurrection from the days of mourning for the true Protestant horn, led into the identification of the resurrection of the Republican horn.

Звістка, що оживляє двох свідків у тридцять сьомому розділі Єзекіїля, є звісткою ісламу третього горя; але, рядок за рядком, звістка, яку Гавриїл ототожнює в ілюстрації того, як Михаїл піднімає Мойсея й бере його на небо як знамено, є звісткою останнього президента Сполучених Штатів. Це звістка шостого президента (республіканського рога), який був убитий у 2020 році, як перед тим був убитий і правдивий протестантський ріг. У розповіді Даниїла воскресіння після днів жалоби за правдивим протестантським рогом привело до ототожнення воскресіння республіканського рога.

Seven times in Daniel chapter ten, the word “vision” or “appearance” is employed. Those seven references are identified by the same Hebrew word, with the exception that three of those times the word is in the feminine tense and the other four it is in the masculine tense. Seven being the number of perfection, and the three-four combination that equals seven is a primary characteristic of the book of Revelation where the last three of the seven churches, and the last three of the seven seals, and the last three of the seven trumpets are specifically distinguished from the first four.

У десятому розділі книги Даниїла слово «видіння» або «явлення» вжито сім разів. Ці сім згадок позначені тим самим єврейським словом, за винятком того, що тричі це слово вжито в жіночому роді, а в інших чотирьох випадках — у чоловічому. Сім, будучи числом досконалості, а поєднання трьох і чотирьох, що становить сім, є визначальною характеристикою книги Об’явлення, де останні три із семи церков, і останні три із семи печаток, і останні три із семи сурм виразно відрізнено від перших чотирьох.

The books of Daniel and Revelation are the same book, and in this sense Daniel and John are the same last day symbol. The vision of Christ in chapter ten, is the vision of Christ in Revelation chapter one.

Книги Даниїла та Об’явлення — одна й та сама книга, і в цьому сенсі Даниїл та Іван — той самий символ останнього дня. Видіння Христа в десятому розділі — це видіння Христа в першому розділі Об’явлення.

In Revelation chapter one, John hears a voice behind him and turns to see the one who is speaking.

У першому розділі книги Одкровення Іван чує позаду себе голос і обертається, щоб побачити того, хто говорить.

> I was in the Spirit on the Lord’s day, and heard behind me a great voice, as of a trumpet, Saying, I am Alpha and Omega, the first and the last: and, What thou seest, write in a book, and send it unto the seven churches which are in Asia; unto Ephesus, and unto Smyrna, and unto Pergamos, and unto Thyatira, and unto Sardis, and unto Philadelphia, and unto Laodicea. Revelation 1:10, 11.

> Я був у Дусі в день Господній, і почув позаду себе гучний голос, мов сурми, що казав: Я — Альфа й Омега, Перший і Останній; і: Що ти бачиш, напиши в книгу, і надішли це семи церквам, що в Азії: до Ефеса, і до Смирни, і до Пергаму, і до Фіатири, і до Сард, і до Філадельфії, і до Лаодикії. Об'явлення 1:10, 11.

Whether it is the three touches in Daniel chapter ten, or the same vision in chapter one of Revelation, or the two messages of Ezekiel in chapter thirty-seven, or Isaiah being touched with a live coal from off the altar, the experience is identifying the empowering of the final warning message, and that message begins at the resurrection of the two witnesses in July of 2023. Daniel, John, Ezekiel and Isaiah all represent a messenger that hears the “voice” from the “old paths” behind him, which asks, “whom shall I send?” When that messenger responds, “here am I, send me,” he is strengthened and raises his voice, as one who is crying in the wilderness. “He that hath an ear, let him hear what the Spirit saith unto the churches.”

Чи то три дотики в десятому розділі книги Даниїла, чи те саме видіння в першому розділі Об’явлення, чи дві звістки Єзекіїля в тридцять сьомому розділі, чи дотик до Ісаї розжареним вугликом, узятим із жертовника, — цей досвід ототожнює наділення силою заключної вістки-попередження, і та вістка починається при воскресінні двох свідків у липні 2023 року. Даниїл, Іван, Єзекіїль та Ісая всі представляють вісника, який чує «голос» із «давніх стежок» позад себе, що запитує: «Кого Мені послати?» Коли той вісник відповідає: «Ось я, пошли мене», він зміцнюється й підносить свій голос, як той, хто волає в пустелі. «Хто має вухо, нехай слухає, що Дух промовляє Церквам.»

We will continue this study in our next article.

Ми продовжимо це дослідження у нашій наступній статті.

> “Upon the occasion just described, the angel Gabriel imparted to Daniel all the instruction which he was then able to receive. A few years afterward, however, the prophet desired to learn more of subjects not yet fully explained, and again set himself to seek light and wisdom from God. ‘In those days I Daniel was mourning three full weeks. I ate no pleasant bread, neither came flesh nor wine in my mouth, neither did I anoint myself at all…. Then I lifted up mine eyes, and looked, and behold a certain man clothed in linen, whose loins were girded with fine gold of Uphaz. His body also was like the beryl, and his face as the appearance of lightning, and his eyes as lamps of fire, and his arms and his feet like in colour to polished brass, and the voice of his words like the voice of a multitude’ (Daniel 10:2–6).

> Під час щойно описаної події ангел Гавриїл передав Даниїлові всі настанови, які він тоді міг сприйняти. Проте через кілька років пророк забажав дізнатися більше про питання, що ще не були повністю пояснені, і знову постановив шукати в Бога світла й мудрості. 'У ті дні я, Даниїл, був у жалобі три повні тижні. Я не їв смачних страв, ані м'ясо, ані вино не входили в мої уста, і зовсім не помазувався.... Потім я звів очі й побачив, і ось: чоловік, зодягнений у лляний одяг, стан його був підперезаний щирим золотом з Уфазу. Тіло його було подібне до берилу, а обличчя його — як вигляд блискавки, а очі його — як смолоскипи вогню, а руки його й ноги — на вигляд як полірована мідь, а голос його слів — як голос натовпу' (Даниїл 10:2-6).

> “This description is similar to that given by John when Christ was revealed to him upon the Isle of Patmos. No less a personage than the Son of God appeared to Daniel. Our Lord comes with another heavenly messenger to teach Daniel what would take place in the latter days.

> Цей опис подібний до того, який дав Іван, коли Христос явився йому на острові Патмос. Не хто інший, як сам Син Божий, з’явився Даниїлові. Наш Господь приходить з іншим небесним посланцем, щоб навчити Даниїла, що станеться в останні дні.

> “The great truths revealed by the world’s Redeemer are for those who search for truth as for hid treasures. Daniel was an aged man. His life had been passed amid the fascinations of a heathen court, his mind cumbered with the affairs of a great empire. Yet he turns aside from all these to afflict his soul before God, and seek a knowledge of the purposes of the Most High. And in response to his supplications, light from the heavenly courts was communicated for those who should live in the latter days. With what earnestness, then, should we seek God, that He may open our understanding to comprehend the truths brought to us from heaven.

> Великі істини, відкриті Спасителем світу, призначені для тих, хто шукає істину, як приховані скарби. Даниїл був літнім чоловіком. Його життя минуло серед принад язичницького двору, його розум був обтяжений справами великої імперії. Та все ж він відвернувся від усього цього, щоб смирити свою душу перед Богом і шукати пізнання намірів Всевишнього. І у відповідь на його благання світло з небесних дворів було передане для тих, хто житиме в останні дні. Тож із якою ревністю маємо шукати Бога, щоб Він відкрив наш розум для розуміння істин, принесених нам із небес.

> “‘I Daniel alone saw the vision: for the men that were with me saw not the vision; but a great quaking fell upon them, so that they fled to hide themselves…. And there remained no strength in me: for my comeliness was turned in me into corruption, and I retained no strength’ (verses 7, 8). All who are truly sanctified will have a similar experience. The clearer their views of the greatness, glory, and perfection of Christ, the more vividly will they see their own weakness and imperfection. They will have no disposition to claim a sinless character; that which has appeared right and comely in themselves will, in contrast with Christ’s purity and glory, appear only as unworthy and corruptible. It is when men are separated from God, when they have very indistinct views of Christ, that they say, ‘I am sinless; I am sanctified.’

> «Я, Даниїл, один бачив це видіння: бо люди, що були зі мною, не бачили видіння; але велике тремтіння напало на них, тож вони розбіглися, щоб сховатися... І не залишилося в мені сили, бо моя оздоба в мені обернулася на тління, і я не зберіг сили» (вірші 7, 8). Усі, хто справді освячені, матимуть подібний досвід. Чим яснішими будуть їхні погляди на велич, славу й досконалість Христа, тим виразніше вони бачитимуть власну слабкість і недосконалість. Вони не матимуть бажання заявляти про безгрішний характер; те, що здавалося їм правильним і пристойним у них самих, у контрасті з чистотою та славою Христа постане лише як негідне й тлінне. Саме тоді, коли люди віддалені від Бога, коли їхні уявлення про Христа дуже невиразні, вони кажуть: «Я безгрішний; я освячений».

> “Gabriel now appeared to the prophet, and thus addressed him: ‘Oh Daniel, a man greatly beloved, understand the words that I speak unto thee, and stand upright: for unto thee am I now sent. And when he had spoken this word unto me, I stood trembling. Then said he unto me, Fear not, Daniel: for from the first day that thou didst set thine heart to understand, and to chasten thyself before thy God, thy words were heard, and I am come for thy words’ (verses 11, 12).

> Тепер Гавриїл з’явився пророкові й так звернувся до нього: «О, Даниїле, муж вельми улюблений, зрозумій слова, які я говорю до тебе, і стань на ноги свої, бо до тебе я тепер посланий. І як він промовив це слово до мене, я встав, тремтячи. Тоді він сказав мені: Не бійся, Даниїле, бо від першого дня, як ти поклав у серці своєму зрозуміти і смиряти себе перед своїм Богом, слова твої були почуті, і я прийшов ради твоїх слів» (вірші 11, 12).

> “What great honor is shown to Daniel by the Majesty of heaven! He comforts His trembling servant and assures him that his prayer has been heard in heaven. In answer to that fervent petition the angel Gabriel was sent to affect the heart of the Persian king. The monarch had resisted the impressions of the Spirit of God during the three weeks while Daniel was fasting and praying, but heaven’s Prince, the Archangel, Michael, was sent to turn the heart of the stubborn king to take some decided action to answer the prayer of Daniel.

> Яку велику честь виявляє Даниїлові Небесна Величність! Він утішає Свого тремтячого слугу й запевняє його, що його молитву почуто на небі. У відповідь на те палке благання було послано ангела Гавриїла, щоб вплинути на серце перського царя. Монарх чинив опір впливу Духа Божого протягом тих трьох тижнів, коли Даниїл постився й молився, але Небесний Князь, Архангел Михаїл, був посланий, щоб схилити серце упертого царя до рішучих дій у відповідь на молитву Даниїла.

> “‘And when he had spoken such words unto me, I set my face toward the ground, and I became dumb. And, behold, one like the similitude of the sons of men touched my lips…. And said, O man greatly beloved, fear not: peace be unto thee, be strong, yea, be strong. And when he had spoken unto me, I was strengthened, and said, Let my Lord speak; for thou hast strengthened me’ (verses 15–19). So great was the divine glory revealed to Daniel that he could not endure the sight. Then the messenger of heaven veiled the brightness of his presence and appeared to the prophet as ‘one like the similitude of the sons of men’ (verse 16). By his divine power he strengthened this man of integrity and of faith, to hear the message sent to him from God.

> "'І коли він промовив до мене такі слова, я схилив обличчя до землі й занімів. І ось, один, подібний до синів людських, доторкнувся до моїх уст.... І сказав: О мужу вельми улюблений, не бійся: мир тобі; кріпися, так, кріпися. І коли він говорив до мене, я зміцнів і сказав: Нехай говорить мій Господь, бо ти зміцнив мене' (вірші 15-19). Така велика божественна слава була відкрита Даниїлові, що він не міг витримати цього видіння. Тоді небесний вісник прикрив сяйво своєї присутності й з’явився пророкові як 'один, подібний до синів людських' (вірш 16). Своєю божественною силою він зміцнив цього мужа непорочності й віри, щоб той почув послання, надіслане йому від Бога."

> “Daniel was a devoted servant of the Most High. His long life was filled up with noble deeds of service for his Master. His purity of character and unwavering fidelity are equaled only by his humility of heart and his contrition before God. We repeat, The life of Daniel is an inspired illustration of true sanctification.” Sanctified Life, 49–52.

> "Даниїл був відданим слугою Всевишнього. Його довге життя було сповнене шляхетних діл служіння своєму Господеві. Чистота його характеру та непохитна вірність дорівнюють лише смиренню його серця та сокрушенню перед Богом. Повторюємо: життя Даниїла — натхненний приклад істинного освячення." Освячене життя, 49–52.

Back to Articles