Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Sixty-Six

Книга Даниїла — номер сто шістдесят шість

Unraveling Prophecy: The French Revolution, Putin’s Russia, and the Ukrainian Conflict

Розгадування пророцтва: Французька революція, путінська Росія і український конфлікт

Author

Jeff Pippenger

Published

March 29, 2024

Formats

PDF
Word

As we begin to consider the typification of the time of the end in 1989, by the prophetic history of verse ten, it is necessary to drop back into the history of the third generation of both horns of the earth beast. In 1913, the earth beast’s horn of Republicanism began its generation of compromise with the globalist banking system, and in 1919, the horn of true Protestantism began its generation of compromise with the theologians of apostate Protestantism and also the American Medical Association as it surrendered the accreditation of its educational system to the world. Both horns began a compromised relationship with the world that would change the direction of their respective messages from that point onward.

Коли ми починаємо розглядати типологію часу кінця в 1989 році згідно з пророчою історією десятого вірша, потрібно повернутися до історії третього покоління обох рогів земного звіра. У 1913 році ріг республіканізму земного звіра розпочав своє покоління компромісу з глобалістською банківською системою, а в 1919 році ріг істинного протестантизму розпочав своє покоління компромісу з богословами відступницького протестантизму, а також з Американською медичною асоціацією, коли він віддав світові акредитацію своєї освітньої системи. Обидва роги розпочали компромісні стосунки зі світом, які відтоді змінили напрям їхніх відповідних послань.

In that history the starting point for the king of the north, and the king of the south of the last days also reached a turning point. The Miracle of Fatima occurred on October 13, 1917, in Fatima, Portugal. It was the culmination of a series of Marian apparitions witnessed by three young shepherd children: Lucia dos Santos and her cousins Francisco and Jacinta Marto. According to the accounts provided by the children, the Virgin Mary, identified as Our Lady of Fatima, appeared to them on the 13th day of each month from May to October 1917.

У тій історії початок для царя півночі та царя півдня останніх днів також став переломним. Фатімське диво сталося 13 жовтня 1917 року у Фатімі, Португалії. Воно стало кульмінацією серії маріанських об’явлень, свідками яких були троє юних пастушків: Лусія дос Сантос та її двоюрідні брат і сестра Франсіско і Жасінта Марто. Згідно зі свідченнями дітей, Діва Марія, відома як Фатімська Богородиця, з’являлася їм 13-го числа кожного місяця з травня по жовтень 1917 року.

During the final apparition on October 13, 1917, tens of thousands of people gathered at the Cova da Iria, near Fatima, expecting to witness a miracle as predicted by the children. According to the witnesses, the sun appeared to change colors, spin, and dance in the sky. This event came to be known as the Miracle of the Sun or the Miracle of Fatima.

Під час останнього об’явлення 13 жовтня 1917 року десятки тисяч людей зібралися у Кова-да-Ірія, поблизу Фатіми, сподіваючись стати свідками дива, як передбачили діти. За свідченнями очевидців, сонце, здавалося, змінювало кольори, оберталося й танцювало в небі. Ця подія стала відомою як Диво сонця або Диво Фатіми.

The Miracle of Fatima is a significant event in Catholic history and devotion, and it has been the subject of much study, debate, and religious interpretation over the years. The events at Fatima have had a lasting impact on popular piety, Marian devotion, and the interpretation of apocalyptic themes within the Catholic Church.

Фатімське диво є значною подією в історії та набожності Католицької Церкви, і впродовж років воно було предметом численних досліджень, дискусій і релігійних тлумачень. Події у Фатімі справили тривалий вплив на народну побожність, марійську набожність, а також на тлумачення апокаліптичних тем у Католицькій Церкві.

The Bolshevik Revolution occurred in Russia on November 7, 1917, when Bolshevik forces, led by Vladimir Lenin and the Bolshevik Party, seized key government buildings and infrastructure in Petrograd (now Saint Petersburg). This event marked the culmination of the Russian Revolution of 1917, which had begun with the February Revolution earlier in the year that led to the abdication of Tsar Nicholas II and the establishment of a provisional government.

Більшовицька революція відбулася в Росії 7 листопада 1917 року, коли більшовицькі сили, очолювані Володимиром Леніним та партією більшовиків, захопили ключові урядові будівлі та об’єкти інфраструктури в Петрограді (нині Санкт-Петербург). Ця подія ознаменувала кульмінацію Російської революції 1917 року, яка розпочалася з Лютневої революції раніше того ж року, що призвела до зречення царя Миколи II та встановлення Тимчасового уряду.

During the Revolution, the Bolsheviks successfully overthrew the provisional government and established Soviet control over Russia. The Bolsheviks proclaimed the establishment of a socialist state and began implementing their revolutionary program, including the nationalization of industry, land redistribution, and the withdrawal of Russia from World War I. The October Revolution ultimately led to the creation of the Soviet Union and had profound and far-reaching consequences for Russia and the world, shaping the course of 20th-century history.

Під час Революції більшовики успішно повалили Тимчасовий уряд і встановили радянську владу в Росії. Більшовики проголосили створення соціалістичної держави та розпочали впровадження своєї революційної програми, зокрема націоналізацію промисловості, перерозподіл земель і виведення Росії з Першої світової війни. Жовтнева революція зрештою призвела до створення Радянського Союзу і мала глибокі та далекосяжні наслідки для Росії та світу, визначивши хід історії XX століття.

Jesus illustrates the end with the beginning, and in order to fully see the king of the north and the king of the south of the last days, it is necessary to understand their beginnings. The literal kings of the south and the north that are identified in Daniel chapter eleven are defined as the power that rules the literal area of Egypt as the king of the south, and the power that rules the literal geographical area associated with Babylon as the king of the north.

Ісус ілюструє кінець початком, і щоб повною мірою зрозуміти царя півночі та царя півдня останніх днів, необхідно зрозуміти їхні початки. Буквальні царі півдня та півночі, про яких ідеться в одинадцятому розділі книги Даниїла, визначаються так: цар півдня — це влада, що панує над буквальною територією Єгипту, а цар півночі — влада, що панує над буквальною географічною областю, пов’язаною з Вавилоном.

Literal prophecy transitioned to spiritual prophecy in the time of the cross, when ancient literal Israel was transitioning to modern spiritual Israel. Literal pagan Rome trampled down literal Jerusalem for three and a half literal years from 67 AD unto 70 AD, and spiritual papal Rome trampled down spiritual Jerusalem for three and a half spiritual years.

Буквальне пророцтво перейшло в духовне пророцтво в час хреста, коли давній буквальний Ізраїль переходив до сучасного духовного Ізраїлю. Буквальний язичницький Рим топтав буквальний Єрусалим протягом трьох з половиною буквальних років — від 67 року по Р. Х. до 70 року по Р. Х., — а духовний папський Рим топтав духовний Єрусалим протягом трьох з половиною духовних років.

Spiritual Babylon is identified in Revelation chapter seventeen, as the whore who commits fornication with the kings of the earth. Spiritual Egypt is identified in Revelation chapter eleven as atheistic France. The modern manifestations of the spiritual king of the north, that received its deadly wound at the time of the end in 1798 and then retaliated against the modern manifestation of the spiritual king of the south at the time of the end in 1989, are both represented in verse forty of Daniel eleven. Both powers have their origins in their last day manifestation in the 1917 to 1918 time frame, which is the same time frame as the generation of compromise for both horns of the earth beast. Those beginnings must be recognized to rightly apply the endings. The beginnings of the last day kings of the north and south both start at the French Revolution.

Духовний Вавилон у сімнадцятому розділі Об’явлення ототожнений з блудницею, що чинить розпусту з царями землі. Духовний Єгипет в одинадцятому розділі Об’явлення ототожнений з атеїстичною Францією. І сучасний прояв духовного царя півночі, який отримав смертельну рану в час кінця 1798 року, і сучасний прояв духовного царя півдня, якому він відплатив у час кінця 1989 року, — обидві ці сили представлені у сороковому вірші одинадцятого розділу книги Даниїла. Обидві сили у своєму прояві останніх днів беруть початок у проміжку 1917–1918 років, що збігається з проміжком покоління компромісу для обох рогів звіра із землі. Ці початки необхідно розпізнати, щоб правильно тлумачити завершення. Початки царів півночі та півдня останнього часу обидва починаються з Французької революції.

> “In the sixteenth century the Reformation, presenting an open Bible to the people, had sought admission to all the countries of Europe. Some nations welcomed it with gladness, as a messenger of Heaven. In other lands the papacy succeeded to a great extent in preventing its entrance; and the light of Bible knowledge, with its elevating influences, was almost wholly excluded. In one country, though the light found entrance, it was not comprehended by the darkness. For centuries, truth and error struggled for the mastery. At last the evil triumphed, and the truth of Heaven was thrust out. ‘This is the condemnation, that light is come into the world, and men loved darkness rather than light.’ John 3:19. The nation was left to reap the results of the course which she had chosen. The restraint of God’s Spirit was removed from a people that had despised the gift of His grace. Evil was permitted to come to maturity. And all the world saw the fruit of willful rejection of the light.

> У шістнадцятому столітті Реформація, подаючи народові відкриту Біблію, намагалася увійти до всіх країн Європи. Деякі народи прийняли її з радістю, як вісника Неба. В інших краях папство значною мірою спромоглося перешкодити її входженню; і світло біблійного пізнання з його піднесним впливом було майже цілком усунуте. В одній країні, хоч світло і знайшло вхід, темрява його не осягнула. Протягом століть правда й омана боролися за першість. Нарешті зло перемогло, і небесну істину було відкинуто. «Оце ж осуд, що світло прийшло у світ, та люди більше полюбили темряву, ніж світло». Івана 3:19. Цю націю було залишено пожинати наслідки шляху, який вона обрала. Стримувальну дію Божого Духа було знято з народу, який знехтував даром Його благодаті. Злу було дозволено дозріти. І весь світ побачив плід свідомого відкинення світла.

> “The war against the Bible, carried forward for so many centuries in France, culminated in the scenes of the Revolution. That terrible outbreaking was but the legitimate result of Rome’s suppression of the Scriptures. It presented the most striking illustration which the world has ever witnessed of the working out of the papal policy—an illustration of the results to which for more than a thousand years the teaching of the Roman Church had been tending.

> Війна проти Біблії, що велася протягом стількох століть у Франції, досягла апогею в подіях Революції. Той жахливий спалах був лише закономірним наслідком придушення Святого Письма з боку Риму. Це стало найяскравішою ілюстрацією, яку коли-небудь бачив світ, втілення папської політики — ілюстрацією наслідків, до яких понад тисячу років вело вчення Римської Церкви.

> “The suppression of the Scriptures during the period of papal supremacy was foretold by the prophets; and the Revelator points also to the terrible results that were to accrue especially to France from the domination of the ‘man of sin.’” The Great Controversy, 265, 266.

> «Придушення Священних Писань у період папського верховенства було передвіщене пророками; а Об’явитель також вказує на жахливі наслідки, що мали настати, особливо для Франції, від панування „людини гріха”.» Велика боротьба, 265, 266.

The French Revolution was produced by the suppression of the Scriptures “during the period of papal supremacy.” The birth of atheism, which was to become the archenemy of the papacy, was brought about by the papacy itself. The French Revolution took place from 1789 to 1799, but the atheistic revolutionary spirit that began in France continued to spread across Europe and beyond. One-hundred eighteen years after the end of the revolution in France, the Russian Revolution began in Russia. The revolution of atheism that began in France, ended in Russia, and in 1917 Russia became the prophetic representative of the nation symbolized by the atheism of Egypt. The dragon power represented as the king of the south had migrated from France to Russia.

Французька революція була спричинена придушенням Писань «у період папського верховенства». Народження атеїзму, якому судилося стати запеклим ворогом папства, було викликане самим папством. Французька революція тривала з 1789 до 1799 року, але атеїстичний революційний дух, що розпочався у Франції, продовжив поширюватися по всій Європі й далі. Через сто вісімнадцять років після завершення революції у Франції в Росії почалася Російська революція. Революція атеїзму, що почалася у Франції, завершилася в Росії, і в 1917 році Росія стала пророчим представником народу, символізованого атеїзмом Єгипту. Сила дракона, представлена як цар півдня, перемістилася з Франції до Росії.

The revolution in France was represented politically and prophetically by Napoleon Bonaparte, and in that sense, Napoleon represents the first leader of a nation established in a revolution brought about by the atheism of Egypt. The narcissism of Napoleon is fitly repeated by the narcissism of Putin.

Революцію у Франції політично й пророчо представляв Наполеон Бонапарт, і в цьому сенсі Наполеон уособлює першого лідера нації, заснованої внаслідок революції, спричиненої єгипетським атеїзмом. Нарцисизм Наполеона влучно повторюється нарцисизмом Путіна.

Napoleon was keenly aware of the power of imagery and propaganda, as is Putin, who was a former KGB officer. The KGB specializes in propaganda. Napoleon used portraiture as a means of projecting his authority, power, and image of leadership to the public. He commissioned portraits from some of the most celebrated artists of his time, including Jacques-Louis David, Antoine-Jean Gros, and Jean-Auguste-Dominique Ingres, among others.

Наполеон гостро усвідомлював силу образності й пропаганди, як і Путін, який у минулому був офіцером КДБ. КДБ спеціалізується на пропаганді. Наполеон використовував портретне мистецтво як засіб демонстрації перед публікою своєї влади, сили та образу лідера. Він замовляв портрети в деяких із найславетніших художників свого часу, зокрема у Жака-Луї Давіда, Антуана-Жана Гро та Жана-Огюста-Домініка Енгра, серед інших.

These portraits depicted Napoleon in various poses and settings, ranging from official state portraits to more informal scenes. They served not only as personal mementos for Napoleon himself but also as tools for spreading his image and influence both domestically and internationally. Putin has accomplished the identical work for himself, with a multitude of pictures of himself in settings that rival any of the modern influencers on the Internet.

Ці портрети зображували Наполеона в різних позах і обстановках, від офіційних державних портретів до більш неформальних сцен. Вони слугували не лише особистими пам’ятками для самого Наполеона, а й інструментами поширення його образу та впливу як у країні, так і за її межами. Путін зробив для себе те саме, створивши безліч своїх фотографій в обстановках, що можуть позмагатися з тими, які використовують сучасні інфлюенсери в Інтернеті.

At the beginning of the French Revolution the king, his family and staff were overthrown and executed. At the beginning of the Russian Revolution the Czar, his family and staff were overthrown and executed. The revolution that began in France culminated in Russia. The French Revolution is the subject of the prophecy of chapter eleven of Revelation, and therefore the French Revolution is subject to the rules of prophetic interpretation. Jesus always illustrates the end of a thing with the beginning of a thing, so the Russian Revolution is the end of the French Revolution.

На початку Французької революції короля, його родину та придворних було повалено й страчено. На початку Російської революції царя, його родину та придворних було повалено й страчено. Революція, що почалася у Франції, досягла кульмінації в Росії. Французька революція є предметом пророцтва одинадцятого розділу Книги Одкровення, і тому Французька революція підлягає правилам пророчого тлумачення. Ісус завжди показує кінець чогось через його початок, тож Російська революція є завершенням Французької революції.

Vladimir Putin represents the last leader of a nation established in a revolution brought about with the atheism of Egypt. The first leader of Russia was Vladimir Lenin. The name “Vladimir” is of Slavic origin and is composed of two elements: “vlad” and “mir.” “Vlad” is derived from the Slavic root “vladeti,” which means “to rule” or to wield power. “Mir” means “world”. The first Vladimir (Lenin) typifies the last Vladimir (Putin), who is also typified by the first leader of the revolution of atheism (Napoleon).

Володимир Путін є останнім лідером нації, заснованої внаслідок революції, викликаної атеїзмом Єгипту. Першим лідером Росії був Володимир Ленін. Ім’я «Володимир» має слов’янське походження і складається з двох елементів: «vlad» і «mir». «Vlad» походить від слов’янського кореня «vladeti», що означає «правити» або «здійснювати владу». «Mir» означає «світ». Перший Володимир (Ленін) є прообразом останнього Володимира (Путіна), а також його прообразом є перший лідер революції атеїзму (Наполеон).

After Napoleon’s defeat in the War of the Sixth Coalition and the Treaty of Fontainebleau in April 1814, he abdicated the throne of France and was exiled to the Mediterranean island of Elba. He was granted sovereignty over the island and allowed to retain the title of Emperor, albeit in a much-reduced capacity. Napoleon spent around ten months on Elba, during which he made plans to return to power in France. Following his escape from Elba and his brief return to power in France during the Hundred Days, Napoleon was decisively defeated at the Battle of Waterloo in June 1815. After this defeat the Allied powers, particularly Great Britain, were determined to prevent Napoleon from causing any further trouble. Consequently, he was exiled again, this time to the remote island of Saint Helena in the South Atlantic. Napoleon spent the remainder of his life in exile on Saint Helena until his death in 1821.

Після поразки Наполеона у Війні Шостої коаліції та укладення Договору у Фонтенбло у квітні 1814 року він зрікся французького престолу і був засланий на середземноморський острів Ельба. Йому надали суверенітет над островом і дозволили зберегти титул імператора, хоча його влада була значно обмежена. Наполеон провів на Ельбі близько десяти місяців, протягом яких планував повернення до влади у Франції. Після втечі з Ельби та короткого повернення до влади у Франції під час Сто днів Наполеон зазнав вирішальної поразки в битві при Ватерлоо у червні 1815 року. Після цієї поразки держави-союзники, зокрема Велика Британія, були сповнені рішучості не допустити, щоб Наполеон завдавав подальших неприємностей. Відтак його знову заслали, цього разу на віддалений острів Святої Єлени в Південній Атлантиці. Наполеон провів решту життя у засланні на острові Святої Єлени до своєї смерті 1821 року.

Putin is a representative of the old guard KGB. The KGB was the main security agency and intelligence agency of the Soviet Union from 1954 until its dissolution in 1991. It was responsible for internal security, counterintelligence, and intelligence gathering, both domestically and internationally. The KGB was known for its extensive network of spies, surveillance operations, and its role in maintaining the Communist regime’s control over the population. Vladimir Putin was a member of the KGB (Committee for State Security), the main security and intelligence agency of the Soviet Union.

Путін є представником старої гвардії КДБ. КДБ був головним органом державної безпеки та розвідки Радянського Союзу з 1954 року до його розпаду у 1991 році. Він відповідав за внутрішню безпеку, контррозвідку та збір розвідувальної інформації як усередині країни, так і за кордоном. КДБ був відомий своєю розгалуженою мережею шпигунів, операціями зі стеження та своєю роллю в підтриманні контролю комуністичного режиму над населенням. Володимир Путін був співробітником КДБ (Комітет державної безпеки), головного органу державної безпеки та розвідки Радянського Союзу.

Putin joined the KGB in 1975 after graduating from Leningrad State University. Putin worked for the KGB until the collapse of the Soviet Union in 1991, after which he entered politics and eventually became the President of Russia in 2000. His background in the KGB has had a significant influence on his approach to governance and foreign policy. Napoleon’s first exile on the Island of Elba, represents the history of 1991 until the year 2000, when the philosophy of the KGB returned. When Putin is eventually defeated, as represented in verses thirteen to fifteen, that second defeat (the first being 1989), is typified by Waterloo and Napoleon’s second exile, where he died.

Путін вступив до КДБ у 1975 році після закінчення Ленінградського державного університету. Путін працював у КДБ до розпаду Радянського Союзу в 1991 році, після чого зайнявся політикою і зрештою став президентом Росії у 2000 році. Його минуле в КДБ суттєво вплинуло на його підхід до державного управління та зовнішньої політики. Перше заслання Наполеона на острів Ельба символізує період з 1991 року до 2000 року, коли повернулася філософія КДБ. Коли Путін зрештою зазнає поразки, як це подано у віршах з тринадцятого по п’ятнадцятий, цю другу поразку (перша — 1989 року) символізують Ватерлоо та друге заслання Наполеона, де він помер.

Napoleon delivered the deadly wound to the papacy in 1798 and 1799. In 1799 the French Revolution ended in France, but by 1917 it had reached Russia in the Bolshevik Revolution. In 1917 the miracle of Fatima took place in Portugal, and the three children who supposedly communicated with Mary and Joseph were given three secret messages. The three messages were secret in the sense they were only to be read by the pope, the king of the north. The messages directed the pope to call a special meeting with the leaders of the Catholic Church and hold a special ceremony in order to dedicate Russia, which had just become communist Russia the year before, to the virgin Mary.

Наполеон завдав смертельної рани папству в 1798 і 1799 роках. У 1799 році Французька революція у Франції завершилася, але до 1917 року вона поширилася на Росію у вигляді більшовицької революції. У 1917 році в Португалії відбулося Фатімське чудо, і трьом дітям, які нібито спілкувалися з Марією та Йосипом, було дано три таємні послання. Три послання були таємними в тому сенсі, що їх мав читати лише папа, король півночі. Послання вказували папі скликати спеціальну зустріч з лідерами Католицької Церкви та провести особливу церемонію, щоб присвятити Росію, яка лише попереднього року стала комуністичною Росією, Діві Марії.

The messages contained a warning that if the pope refused to follow through on the command to dedicate Russia to Mary, the world would suffer another world war (the first world war was to end the month after the miracle). The messages of Fatima became a structure for conservative Catholic prophetic interpretation. It identified a struggle within the Catholic church between conservative Catholicism, represented by pope John Paul II and the first Vatican council, and Liberal Catholicism represented by the current “woke-pope” and the second Vatican council.

У посланнях містилося попередження, що якщо Папа Римський відмовиться виконати наказ посвятити Росію Марії, світ зазнає ще однієї світової війни (перша світова війна мала завершитися через місяць після чуда). Послання Фатіми стали рамкою для консервативного католицького пророчого тлумачення. Вони окреслили боротьбу в католицькій церкві між консервативним католицизмом, який представляли Папа Іван Павло ІІ та Перший Ватиканський собор, і ліберальним католицизмом, який представляють нинішній «woke-pope» та Другий Ватиканський собор.

In the messages of Fatima the “good pope”, was the “white pope”, and the “bad pope”, was the “black pope”. The good pope, Pope John Paul II, was the conservative pope who identified the Virgin of Fatima as his guiding idol, and the bad pope is the woke-pope, who also rejects any messages from the so-called virgin Mary. When you visit the shrine in Fatima, Portugal as you enter the premises the entrance is set between two giant statues of a black pope on one side and a white pope on the other side, thus representing the internal struggle identified in the Fatima prophecies.

У посланнях Фатіми «добрий папа» був «білим папою», а «поганий папа» — «чорним папою». Добрий папа, Папа Іван Павло II, був консервативним папою, який вважав Діву Марію з Фатіми своїм провідним ідолом, а поганий папа — «воук-папа», який також відкидає будь-які послання від так званої Діви Марії. Коли ви відвідуєте святиню у Фатімі в Португалії, вхід розташований між двома велетенськими статуями — чорного папи з одного боку та білого папи з іншого, — що символізує внутрішню боротьбу, описану у фатімських пророцтвах.

The other element of the three secret messages of Fatima was its emphasis on the warfare of Catholicism (the king of the north), and atheism (the king of the south). Without recognizing that the warfare of Catholicism and atheistic Russia is a subject of the satanic prophecy, which directs a large percentage of Catholicism, it is difficult, if not impossible to understand the support which the Catholic church provided to Nazi Germany during World War Two.

Іншим елементом трьох таємних повідомлень Фатіми був наголос на війні католицизму (царя півночі) й атеїзму (царя півдня). Без усвідомлення того, що війна католицизму й атеїстичної Росії є предметом сатанинського пророцтва, яке спрямовує значну частину католицизму, важко, якщо не неможливо, зрозуміти підтримку, яку Католицька церква надала нацистській Німеччині під час Другої світової війни.

The Battle of Leningrad, which lasted from September 8, 1941 to January 27, 1944 during World War Two, was one of the longest and most brutal sieges in history. The Battle of Stalingrad, which occurred from August 23, 1942 to February 2, 1943, is often regarded as the bloodiest and most significant battle of World War Two. It resulted in immense casualties on both sides, with estimates of over 2 million total casualties, including deaths, wounded, and captured soldiers. The Battle of Stalingrad also marked a turning point in the war, as it resulted in a decisive Soviet victory over the German Army and led to the eventual defeat of Nazi Germany.

Битва за Ленінград, яка тривала з 8 вересня 1941 року до 27 січня 1944 року під час Другої світової війни, була однією з найдовших і найжорстокіших облог в історії. Битва за Сталінград, що відбулася з 23 серпня 1942 року до 2 лютого 1943 року, часто вважається найкривавішою та найважливішою битвою Другої світової війни. Вона призвела до величезних втрат з обох сторін; за оцінками, загальні втрати перевищили 2 мільйони, включно із загиблими, пораненими та військовополоненими. Битва за Сталінград також стала переломним моментом у війні, оскільки завершилася рішучою перемогою радянських військ над німецькою армією та зрештою призвела до поразки нацистської Німеччини.

Without recognizing that Nazi Germany’s warfare against Russia, particularly in the two battles just cited, it is difficult to understand the role of Germany as the secret ally of the Catholic Church. Without the understanding of the premises of a spiritual war between Catholicism that was motivated by the satanic prophecy of Mary of Fatima, against the atheism of Russia, and thereafter the Communist Soviet Union, the logic for Catholicism secretly hiding and then transporting Nazi war criminals around the globe post-World War Two is missed. The Nazi’s were Catholicism’s proxy army in their struggle against Russia.

Без усвідомлення воєнних дій нацистської Німеччини проти Росії, зокрема у двох щойно згаданих битвах, важко зрозуміти роль Німеччини як таємного союзника Католицької церкви. Без розуміння засад духовної війни між католицизмом, мотивованим сатанинським пророцтвом Марії з Фатіми, та атеїзмом Росії, а згодом комуністичного Радянського Союзу, не вловлюється логіка того, чому католицизм таємно переховував, а потім переправляв нацистських військових злочинців по всьому світу після Другої світової війни. Нацисти були проксі-армією католицизму в його боротьбі проти Росії.

It is in this prophetic logic that Putin, the head of atheistic Russia, is involved in a war in the Ukraine, whose leaders are openly known to be Nazi’s. The ground troops of Fatima’s war against atheism from World War Two and onward is fascism, and Nazism. Of course, even though this reality of the leaders of the Ukrainian government is well-documented, the modern manifestation of Hitler’s Reich Ministry of Public Enlightenment and Propaganda (the mainstream media), has covered these facts as best they could.

Саме в цій пророчій логіці Путін, очільник атеїстичної Росії, втягнений у війну в Україні, лідери якої публічно відомі як нацисти. Піхотою війни Фатіми проти атеїзму, починаючи з Другої світової війни й надалі, є фашизм і нацизм. Звісно, хоча ця реальність щодо керівників українського уряду добре задокументована, сучасне втілення Міністерства народної освіти та пропаганди рейху Гітлера (мейнстримні ЗМІ) приховувало ці факти як тільки могло.

The name “Ukraine” is derived from the Slavic word “ukraina,” which means “borderland” or “the edge.” The term historically referred to the border regions of the Kievan Rus’, the medieval state that preceded modern-day Ukraine, and is situated on the crossroads between Eastern Europe and Eurasia. Throughout history, it has served as a meeting point between various cultures, civilizations, and empires, including the Byzantine Empire, the Ottoman Empire, the Russian Empire, and others. Its strategic location made it a frontier region that experienced significant cultural, political, and military interactions. During the medieval period, Ukraine was the border region of the Kievan Rus’, which was a powerful state that encompassed parts of modern-day Ukraine, Russia, and Belarus. As the Kievan Rus’ expanded and contracted over time, its borders often shifted, and Ukraine remained on the periphery of the state.

Назва «Україна» походить від слов’янського слова «україна», що означає «пограниччя» або «край». Цим терміном історично позначали прикордонні регіони Київської Русі — середньовічної держави, що передувала сучасній Україні і розташованої на перехресті Східної Європи та Євразії. Протягом історії вона слугувала місцем зустрічі різних культур, цивілізацій та імперій, зокрема Візантійської імперії, Османської імперії, Російської імперії та інших. Її стратегічне розташування зробило її прикордонним регіоном, де відбувалися значні культурні, політичні та військові взаємодії. У середньовічний період Україна була прикордонною територією Київської Русі, яка була потужною державою, що охоплювала частини сучасних України, Росії та Білорусі. З часом Київська Русь то розширювалася, то скорочувалася, її кордони часто змінювалися, і Україна залишалася на периферії цієї держави.

After the collapse of the Soviet Union in 1989, as represented in verse ten, verses eleven and twelve identify a battle where the king of the south retaliates and prevails over the king of the north. That battle was fought at Raphia, which was the borderline of the domains of the king of the south and the king of the north.

Після розпаду Радянського Союзу у 1989 році, як це подано в десятому вірші, одинадцятий і дванадцятий вірші описують битву, в якій цар Півдня завдає удару у відповідь і перемагає царя Півночі. Та битва відбулася при Рафії, яка була межею між володіннями царя Півдня та царя Півночі.

The Battle of Raphia, which took place in 217 BC, comes from the name of the town near which the battle occurred. Raphia was a town located in the coastal region of ancient Palestine, near the border between the Ptolemaic Kingdom of Egypt and the Seleucid Empire. At the time of the battle the border between the Ptolemaic Kingdom of Egypt, ruled by King Ptolemy IV Philopator, and the Seleucid Empire, ruled by King Antiochus III, was located in the vicinity of Raphia. The battle was fought near this border region as both sides sought to assert control over strategic territories in the Levant.

Битва при Рафії, що відбулася 217 року до Р. Х., походить від назви міста, поблизу якого сталася ця битва. Рафія була містом, розташованим у прибережному регіоні давньої Палестини, поблизу кордону між Птолемеївським царством Єгипту та державою Селевкідів. На час битви кордон між Птолемеївським царством Єгипту, яким правив цар Птолемей IV Філопатор, і державою Селевкідів, якою правив цар Антіох III, проходив у околицях Рафії. Битва відбулася поблизу цієї прикордонної області, оскільки обидві сторони прагнули утвердити контроль над стратегічними територіями в Леванті.

The ancient town of Raphia, is located near the modern city of Rafah. Rafah is a city situated in the southern Gaza Strip, which is part of the Palestinian territories. After Ptolemy’s victory at Raphia in 217 BC, he initiated persecutions against the Jews in Jerusalem, and also in Egypt. The victory was short-lived and he met his Waterloo, so to speak, in the next three verses. In verse thirteen, the previously defeated king of the north returns and by verse fifteen he overwhelms the king of the south.

Стародавнє місто Рафія розташоване поблизу сучасного міста Рафах. Рафах — це місто на півдні Сектора Газа, що є частиною палестинських територій. Після перемоги Птолемея при Рафії у 217 р. до н. е. він розпочав переслідування юдеїв у Єрусалимі, а також в Єгипті. Перемога виявилася недовговічною, і він, так би мовити, зустрів своє Ватерлоо у наступних трьох віршах. У тринадцятому вірші раніше розбитий цар півночі повертається, і вже у п'ятнадцятому він перемагає царя півдня.

The victory of Putin in the Ukraine will be used by Putin, a former KGB officer who specialized in propaganda, to most likely expose the Nazi roots of the Ukrainian leadership, and also expose those in the Western World who supported the regime for economic greed, and no doubt also expose the hidden black-sites and bio-labs employed by the globalists, which have been funded by the taxpayers of the United States.

Перемога Путіна в Україні буде використана Путіним, колишнім офіцером КДБ, який спеціалізувався на пропаганді, щоб, найімовірніше, викрити нацистські корені українського керівництва, а також викрити тих у Західному світі, хто підтримував режим заради економічної наживи, і, без сумніву, також викрити приховані «black sites» та біолабораторії, які використовуються глобалістами та фінансувалися платниками податків США.

Those revelations will destroy the current talking points of the world globalists, and also of the Democratic talking heads in the United States. That victory for Putin will provide the mandate for the eighth President, that is of the seven, to take his role as the prophetic despot that arrives into history just before verse sixteen; and verse sixteen is the soon coming Sunday law.

Ті викриття зруйнують поточні наративи світових глобалістів, а також демократичних телевізійних коментаторів у Сполучених Штатах. Та перемога для Путіна надасть мандат восьмому президентові, який є з-поміж семи, узяти на себе роль пророчого деспота, який з’являється в історії безпосередньо перед шістнадцятим віршем; а шістнадцятий вірш — це невдовзі майбутній недільний закон.

In verse thirteen, the king of the north regroups his army, and in verse fourteen, pagan Rome is introduced into history for the first time, though it is not yet the king of the north. It is there identified as the symbol which “establishes the vision”, and as the power who exalts himself and then falls. After the victory of Putin in the war in the Ukraine, the papacy will begin to lift itself up into world politics, just in advance of the Sunday law in verse sixteen.

У тринадцятому вірші цар півночі перегруповує своє військо, а в чотирнадцятому язичницький Рим уперше з’являється в історії, хоча він ще не є царем півночі. Там його визначено як символ, що «утверджує видіння», і як владу, яка звеличує себе, а потім падає. Після перемоги Путіна у війні в Україні папство почне підноситися на світову політичну арену, безпосередньо напередодні недільного закону в шістнадцятому вірші.

The French Revolution, and its connection with the Russian Revolution; Napoleon and Putin; the miracle of Fatima, and its three secrets; the secret alliance between the Vatican and Hitler, the secret alliance between the Vatican and Reagan, are all prophetic “wheels” that intersect in the history of verses eleven through fifteen, which occur during the history of September 11, 2001 until the Sunday law in the United States. It was important to provide a brief summary of these prophetic “wheels” before we take up verse ten.

Французька революція та її зв’язок із Російською революцією; Наполеон і Путін; Фатімське чудо та його три таємниці; таємний союз між Ватиканом і Гітлером, таємний союз між Ватиканом і Рейганом — усе це пророчі «колеса», що перетинаються в історії віршів з одинадцятого по п’ятнадцятий, які припадають на період від подій 11 вересня 2001 року до запровадження недільного закону у Сполучених Штатах. Було важливо подати короткий підсумок цих пророчих «коліс», перш ніж ми перейдемо до десятого вірша.

The following article is taken from “NBC news,” which is as “Main Stream Media,” as it gets, and the “MSM” is the modern version of Hitler’s World War Two propaganda machine. The article is of course anti-Putin, anti-Russian, and pro-Ukraine, but that is not the point. As citizens of the heavenly kingdom, God’s people should not endorse either side of a satanic work, and all warfare is a satanic work.

Наведена нижче стаття взята з «NBC News», що є настільки «мейнстримними медіа», наскільки це можливо, а «MSM» — це сучасна версія гітлерівської пропагандистської машини часів Другої світової війни. Стаття, звісно, антипутінська, антиросійська та проукраїнська, але суть не в цьому. Як громадяни небесного царства, Божий народ не повинен підтримувати жодну зі сторін сатанинського діла, а будь-яка війна є сатанинським ділом.

The purpose of this article is to allow those who are unfamiliar with the prophetic warfare between Catholicism (the king of the north) and atheism (the king of the south), and the fact that in the warfare of those two prophetic powers, Naziism has been employed as Catholicism’s proxy army (just as the United States was used in 1989). Students of prophecy need to have enough evidence to see that the background history of World War Two, and of the Cold War, are represented in the current war in Ukraine, as it fulfills verses eleven and twelve, of chapter eleven of Daniel.

Мета цієї статті — допомогти тим, хто не знайомий із пророчим протистоянням між католицизмом (царем північним) і атеїзмом (царем південним), а також із фактом, що в протистоянні цих двох пророчих сил нацизм використовувався як замісницька армія католицизму (так само, як у 1989 році були використані Сполучені Штати). Дослідники пророцтв повинні мати достатньо доказів, щоб побачити, що передісторія Другої світової війни та Холодної війни відображена в нинішній війні в Україні, оскільки вона виконує вірші одинадцятий і дванадцятий одинадцятого розділу книги Даниїла.

> “Historical events, showing the direct fulfillment of prophecy, were set before the people, and the prophecy was seen to be a figurative delineation of events leading down to the close of this earth’s history.” Selected Messages, book 2, 102.

> "Історичні події, що демонстрували пряме виконання пророцтва, були представлені народові, і було видно, що пророцтво є символічним зображенням подій, які ведуть до завершення історії цієї землі." Вибрані вісті, книга 2, 102.

NBC News Article: “Ukraine’s Nazi problem is real, even if Putin’s ‘denazification’ claim isn’t”

Стаття NBC News: «Проблема нацизму в Україні є реальною, навіть якщо твердження Путіна про “денацифікацію” не відповідає дійсності»

> Of the many distortions manufactured by Russian President Vladimir Putin to justify Russia’s assault on Ukraine, perhaps the most bizarre is his claim that the action was taken to “denazify” the country and its leadership. In making his case for entering his neighbor’s territory with armored tanks and fighter jets, Putin has stated that the move was undertaken “to protect people” who have been “subjected to bullying and genocide,” and that Russia “will strive for the demilitarization and denazification of Ukraine.”

> Серед численних спотворень, сфабрикованих президентом Росії Володимиром Путіним, щоб виправдати напад Росії на Україну, можливо, найабсурднішим є його твердження, що цей крок було здійснено, аби «денацифікувати» країну та її керівництво. Обґрунтовуючи вторгнення на територію сусідньої держави з броньованими танками та винищувачами, Путін заявив, що цей крок було здійснено «щоб захистити людей», які були «піддані цькуванню та геноциду», і що Росія «прагнутиме демілітаризації та денацифікації України».

> Putin’s destructive actions — among them the devastation of Jewish communities — make clear that he’s lying when he says his goal is to ensure anyone’s welfare.

> Руйнівні дії Путіна — серед них спустошення єврейських громад — чітко показують, що він бреше, коли каже, що його мета — забезпечити добробут будь-якої людини.

> On its face, Putin’s smear is absurd, not least because Ukrainian President Volodymyr Zelenskyy is Jewish and has said that members of his family were killed during World War II. There is also no evidence of recent mass killings or ethnic purges taking place in Ukraine. Moreover, labeling enemies Nazis is a common political ploy in Russia, especially from a leader who favors disinformation campaigns and wants to stir up feelings of national vengeance against a WWII foe to justify conquest.

> Сам по собі наклеп Путіна абсурдний, не в останню чергу через те, що президент України Володимир Зеленський є євреєм і заявляв, що членів його родини було вбито під час Другої світової війни. Також немає доказів нещодавніх масових вбивств чи етнічних чисток в Україні. Крім того, називати ворогів нацистами — поширений політичний прийом у Росії, особливо з уст лідера, який надає перевагу дезінформаційним кампаніям і хоче розпалити почуття національної помсти проти ворога часів Другої світової війни, щоб виправдати завоювання.

> But even though Putin is engaging in propaganda, it’s also true that Ukraine has a genuine Nazi problem — both past and present. Putin’s destructive actions — among them the devastation of Jewish communities — make clear that he’s lying when he says his goal is to ensure anyone’s welfare. But important as it is to defend the yellow-and-blue flag against the Kremlin’s brutal aggression, it would be a dangerous oversight to deny Ukraine’s antisemitic history and collaboration with Hitler’s Nazis, as well as the latter-day embrace of neo-Nazi factions in some quarters.

> Але навіть попри те, що Путін займається пропагандою, правда й те, що в Україні є реальна проблема з нацизмом — як у минулому, так і сьогодні. Руйнівні дії Путіна — зокрема спустошення єврейських громад — ясно свідчать, що він бреше, коли каже, що його мета — забезпечити чийсь добробут. Але яким би важливим не був захист жовто-блакитного прапора від жорстокої агресії Кремля, небезпечним недоглядом було б заперечувати антисемітську історію України та співпрацю з гітлерівськими нацистами, а також сучасне прийняття неонацистських угруповань у деяких колах.

> Why are fleeing Ukrainians being talked about with such sympathy? They are white.

> Чому про українців, які тікають, говорять із таким співчуттям? Вони — білі.

> On the eve of World War II, Ukraine was home to one the largest Jewish communities in Europe, with estimates as high as 2.7 million, a remarkable number considering the territory’s long record of antisemitism and pogroms. By the end, more than half would perish. When German troops took control of Kyiv in 1941, they were welcomed by “Heil Hitler” banners. Soon after, nearly 34,000 Jews — along with Roma and other “undesirables” — were rounded up and marched to fields outside the city on the pretext of resettlement only to be massacred in what became known as the “Holocaust by bullets.”

> Напередодні Другої світової війни Україна була домом для однієї з найбільших єврейських громад у Європі, з оцінками чисельності до 2,7 мільйона, — вражаюча цифра, зважаючи на давню історію антисемітизму та погромів на цих землях. До кінця війни понад половина загине. Коли 1941 року німецькі війська взяли під контроль Київ, їх зустрічали плакати з написами «Heil Hitler». Невдовзі майже 34 000 євреїв — разом із ромами та іншими «небажаними» — зігнали та повели на поля за містом під приводом переселення, лише для того, щоб їх розстріляли в тому, що стало відоме як «Голокост від куль».

> The Babyn Yar ravine continued to fill up as a mass grave for two years. With as many as 100,000 murdered there, it became one of the largest single killing sites of the Holocaust outside of Auschwitz and other death camps. Researchers have noted the key role locals played in fulfilling Nazi kill orders at the site.

> Протягом двох років Бабин Яр продовжував заповнюватися, слугуючи масовою могилою. Там було вбито до 100 000 людей, і він став одним із найбільших місць масових убивств періоду Голокосту поза Аушвіцем та іншими таборами смерті. Дослідники відзначають ключову роль, яку місцеві жителі відігравали у виконанні нацистських наказів про вбивства на цьому місці.

> Nowadays, Ukraine counts between 56,000 to 140,000 Jews, who enjoy freedoms and protections never imagined by their grandparents. That includes an updated law passed last month criminalizing antisemitic acts. Unfortunately, the law was intended to address a pronounced uptick in public displays of bigotry, including swastika-laden vandalism of synagogues and Jewish memorials, and eerie marches in Kyiv and other cities that celebrated the Waffen SS.

> Нині в Україні проживає від 56 000 до 140 000 євреїв, які користуються свободами та захистом, про які їхні бабусі й дідусі не могли навіть уявити. Сюди входить оновлений закон, ухвалений минулого місяця, який криміналізує антисемітські дії. На жаль, цей закон був покликаний реагувати на помітне зростання публічних проявів нетерпимості, зокрема вандалізму з нанесенням свастик на синагоги та єврейські меморіали, а також моторошних маршів у Києві та інших містах, що прославляли Ваффен-СС.

> In another ominous development, Ukraine has in recent years erected a glut of statues honoring Ukrainian nationalists whose legacies are tainted by their indisputable record as Nazi proxies. The Forward newspaper cataloged some of these deplorables, including Stepan Bandera, leader of the Organization of Ukrainian Nationalists (OUN), whose followers acted as local militia members for the SS and German army. “Ukraine has several dozen monuments and scores of street names glorifying this Nazi collaborator, enough to require two separate Wikipedia pages,” the Forward wrote.

> Ще однією тривожною тенденцією стало те, що останніми роками в Україні встановлено безліч пам’ятників на честь українських націоналістів, чию спадщину заплямовано їх беззаперечно засвідченою роллю як нацистських поплічників. Газета The Forward перелічила деяких із цих ганебних діячів, зокрема Степана Бандеру, лідера Організації українських націоналістів (ОУН), чиї послідовники діяли як місцеві міліцейські загони на службі в СС та німецькій армії. «В Україні є кілька десятків пам’ятників і десятки назв вулиць, що прославляють цього нацистського колаборанта, і цього досить, щоб знадобилися дві окремі сторінки Вікіпедії», — написала The Forward.

> Another frequent honoree is Roman Shukhevych, revered as a Ukrainian freedom fighter but also the leader of a feared Nazi auxiliary police unit that the Forward notes was “responsible for butchering thousands of Jews and … Poles.” Statues have also been raised for Yaroslav Stetsko, a one-time chair of the OUN, who wrote “I insist on the extermination of the Jews in Ukraine.”

> Ще один, кого часто вшановують, — Роман Шухевич, якого шанують як українського борця за свободу, але який також був керівником страхітливого підрозділу нацистської допоміжної поліції, про який видання Forward зазначає, що він "відповідальний за різанину тисяч євреїв і ... поляків." Також встановлено пам’ятники Ярославу Стецьку, колишньому голові ОУН, який написав: "Я наполягаю на винищенні євреїв в Україні."

> Far-right groups have also gained political currency in the past decade, none more chilling than Svoboda (formerly the Social National Party of Ukraine), whose leader claimed the country was controlled by a “Muscovite-Jewish mafia” and whose deputy used an antisemitic slur to describe Ukrainian-born Jewish actor Mila Kunis. Svoboda has sent several members to Ukraine’s Parliament, including one who called the Holocaust a “bright period” in human history, according to Foreign Policy.

> За останнє десятиліття ультраправі групи також набрали політичної ваги, і жодна не викликає більшого жаху, ніж «Свобода» (колишня Соціал-національна партія України), лідер якої стверджував, що країною керує «московсько-єврейська мафія», а її заступник вжив антисемітський образливий вислів щодо єврейської акторки, уродженки України, Міли Куніс. «Свобода» провела до парламенту України кількох своїх членів, зокрема одного, який назвав Голокост «світлим періодом» в історії людства, за даними Foreign Policy.

> Just as disturbing, neo-Nazis are part of some of Ukraine’s growing ranks of volunteer battalions. They are battle-hardened after waging some of the toughest street fighting against Moscow-backed separatists in eastern Ukraine following Putin’s Crimean invasion in 2014. One is the Azov Battalion, founded by an avowed white supremacist who claimed Ukraine’s national purpose was to rid the country of Jews and other inferior races. In 2018, the U.S. Congress stipulated that its aid to Ukraine couldn’t be used “to provide arms, training or other assistance to the Azov Battalion.” Even so, Azov is now an official member of the Ukraine National Guard.

> Не менш тривожно, що неонацисти входять до складу деяких добровольчих батальйонів України, чисельність яких зростає. Вони загартовані після участі в деяких із найзапекліших вуличних боях проти підтримуваних Москвою сепаратистів на сході України після вторгнення Путіна до Криму у 2014 році. Один із них — батальйон «Азов», заснований відвертим прихильником переваги білої раси, який стверджував, що національне призначення України — очистити країну від євреїв та інших нижчих рас. У 2018 році Конгрес США встановив, що допомога США Україні не може використовуватися «для надання зброї, навчання або іншої допомоги батальйону "Азов"». Попри це, «Азов» нині входить до складу Національної гвардії України.

> For sure, none of this disturbing context justifies the misery that has befallen Ukrainians over the past several weeks — and it’s unlikely that Putin was motivated by any of it when he launched his invasion. Indeed, thanks to Putin, Jews living in Odessa, Kharkiv and other eastern cities are under extreme duress. While many have taken refuge in local synagogues and Jewish centers, others have fled to foreign countries, including Israel, which has urged all Jews to leave Ukraine.

> Безперечно, жодні з цих тривожних обставин не виправдовують страждань, що спіткали українців за останні кілька тижнів, — і малоймовірно, що Путін керувався чимось із цього, коли розпочав своє вторгнення. Справді, через Путіна євреї, які живуть в Одесі, Харкові та інших східних містах, перебувають у вкрай скрутному становищі. Хоча багато хто знайшов притулок у місцевих синагогах та єврейських центрах, інші втекли за кордон, зокрема до Ізраїлю, який закликав усіх євреїв залишити Україну.

> My own grandparents themselves had to flee western Ukraine to escape persecution, and it is tragic to see this cycle continue. If the country devolves into chaos and insurgency, Jews could once again be at risk from some of their fellow citizens. Not acknowledging this threat means that little is being done to guard against it.

> Мої власні дідусь і бабуся самі були змушені тікати із західної України, щоб уникнути переслідувань, і трагічно бачити, як цей цикл триває. Якщо країна скотиться у хаос і повстання, євреї знову можуть опинитися під загрозою з боку деяких їхніх співгромадян. Невизнання цієї загрози означає, що для захисту від неї робиться дуже мало.

> But even if some elements of the country have been entangled with one of history’s most loathsome movements, standing with Ukraine is without doubt the honorable posture to take in this drama. Right now, every day that Putin ratchets up his assault against the Ukrainian people with scorched-earth zeal, it’s hard not to see who truly deserves the N-word.

> Але навіть якщо деякі елементи країни були пов’язані з одним із найогидніших рухів в історії, стати на бік України — безсумнівно гідна позиція у цій драмі. Саме зараз, щодня, коли Путін посилює свій наступ проти українського народу, вдаючись до тактики випаленої землі, важко не бачити, хто насправді заслуговує на слово на «N».

> Allen Ripp, March 5, 2022 – Source

> Аллен Ріпп, 5 березня 2022 р. — Джерело

We will continue this study in our next article.

Ми продовжимо це дослідження у нашій наступній статті.

> “Those who cannot remember the past are condemned to repeat it.” George Santayana.

> «Ті, хто не пам’ятають минулого, приречені повторювати його.» Джордж Сантаяна.

> “All that God has in prophetic history specified to be fulfilled in the past has been, and all that is yet to come in its order will be. Daniel, God’s prophet, stands in his place. John stands in his place. In the Revelation the Lion of the tribe of Judah has opened to the students of prophecy the book of Daniel, and thus is Daniel standing in his place. He bears his testimony, that which the Lord revealed to him in vision of the great and solemn events which we must know as we stand on the very threshold of their fulfillment.

> Усе, що Бог у пророчій історії визначив сповнитися в минулому, уже сповнилося, а все, що ще має прийти у свій час, сповниться. Даниїл, Божий пророк, стоїть на своєму місці. Іван стоїть на своєму місці. В Одкровенні Лев із племені Юдиного відкрив дослідникам пророцтв книгу Даниїла, і таким чином Даниїл стоїть на своєму місці. Він свідчить про те, що Господь відкрив йому у видінні про великі й урочисті події, які ми повинні знати, коли стоїмо на самому порозі їхнього сповнення.

> “In history and prophecy the Word of God portrays the long continued conflict between truth and error. That conflict is yet in progress. Those things which have been, will be repeated. Old controversies will be revived, and new theories will be continually arising. But God’s people, who in their belief and fulfillment of prophecy have acted a part in the proclamation of the first, second, and third angels’ messages, know where they stand. They have an experience that is more precious than fine gold. They are to stand firm as a rock, holding the beginning of their confidence steadfast unto the end.” Selected Messages, book 2, 109.

> "В історії та пророцтві Слово Боже змальовує довготривалу боротьбу між істиною та оманою. Ця боротьба ще триває. Те, що було, повториться. Старі суперечки відродяться, а нові теорії постійно виникатимуть. Але Божий народ, який своєю вірою та виконанням пророцтв брав участь у проголошенні трьох ангельських вісток - першої, другої та третьої, знає, на чому стоїть. Він має досвід, дорожчий за щире золото. Йому належить стояти непохитно, як скеля, твердо тримаючись початку свого уповання до самого кінця." Вибрані вісті, книга 2, 109.

Back to Articles