Article

# The Eighth is of the Seven - Number Two

Восьмий із Семи - Номер Два

Kingdoms of Bible Prophecy

Царства в біблійному пророцтві

Author

Jeff Pippenger

Published

September 15, 2023

Formats

PDF
Word

In the previous article we identified that the Millerites could not see Rome as more than pagan and papal Rome, though they did address the distinctions between those two powers. For the Millerites the distinctions between pagan and papal Rome did not lead them to recognize that papal Rome was the fifth kingdom that followed the fourth kingdom of pagan Rome. After the disappointment in 1844, Sister White identified the three powers of Revelation twelve and thirteen as the dragon in chapter twelve, then the papacy, as the beast that came from the sea in chapter thirteen that was followed by the United States as the beast that came out of the earth. After the foundation was laid, the Lord opened the light upon the three-fold union of the dragon, the beast and false prophet that in chapter sixteen of Revelation leads the world to Armageddon.

У попередній статті ми з’ясували, що міллеріти не бачили Рим інакше, як язичницький і папський Рим, хоча й розглядали відмінності між цими двома силами. Для міллеритів ці відмінності між язичницьким і папським Римом не привели до визнання, що папський Рим був п’ятим царством, яке настало після четвертого царства язичницького Риму. Після розчарування 1844 року Сестра Уайт окреслила три сили Об’явлення дванадцятого і тринадцятого розділів, а саме: дракона в дванадцятому розділі; далі — папство як звіра, що вийшов із моря, у тринадцятому розділі, за яким слідували Сполучені Штати як звір, що вийшов із землі. Коли було закладено основу, Господь пролив світло на триєдиний союз дракона, звіра і лжепророка, який у шістнадцятому розділі Об’явлення веде світ до Армагеддону.

> “The line of prophecy in which these symbols are found begins with Revelation 12, with the dragon that sought to destroy Christ at His birth. The dragon is said to be Satan (Revelation 12:9); he it was that moved upon Herod to put the Saviour to death. But the chief agent of Satan in making war upon Christ and His people during the first centuries of the Christian Era was the Roman Empire, in which paganism was the prevailing religion. Thus while the dragon, primarily, represents Satan, it is, in a secondary sense, a symbol of pagan Rome.

> Лінія пророцтва, у якій містяться ці символи, починається з 12-го розділу Об’явлення, з дракона, що намагався знищити Христа при Його народженні. Про дракона сказано, що це Сатана (Об’явлення 12:9); саме він спонукав Ірода вбити Спасителя. Але головним знаряддям Сатани у веденні війни проти Христа та Його народу протягом перших століть християнської ери була Римська імперія, в якій язичництво було панівною релігією. Отже, хоча дракон насамперед представляє Сатану, у другорядному сенсі він є символом язичницького Риму.

> “In chapter 13 ( verses 1–10) is described another beast, ‘like unto a leopard,’ to which the dragon gave ‘his power, and his seat, and great authority.’ This symbol, as most Protestants have believed, represents the papacy, which succeeded to the power and seat and authority once held by the ancient Roman empire. Of the leopardlike beast it is declared: ‘There was given unto him a mouth speaking great things and blasphemies…. And he opened his mouth in blasphemy against God, to blaspheme His name, and His tabernacle, and them that dwell in heaven. And it was given unto him to make war with the saints, and to overcome them: and power was given him over all kindreds, and tongues, and nations.’ This prophecy, which is nearly identical with the description of the little horn of Daniel 7, unquestionably points to the papacy.

> У 13-му розділі (вірші 1–10) описано іншого звіра, «подібного до леопарда», якому дракон дав «свою силу, і свій престол, і велику владу». Цей символ, як вважала більшість протестантів, символізує папство, яке перейняло силу, престол і владу, що колись належали стародавній Римській імперії. Про звіра, подібного до леопарда, сказано: «Було дано йому уста, що говорили великі слова та богохульства… І він відкрив свої уста на богохульство проти Бога, щоб зневажати Його ім’я, і Його скинію, і тих, хто живе на небі. І дано було йому вести війну зі святими та перемогти їх; і дана була йому влада над усіма племенами, мовами й народами». Це пророцтво, майже тотожне опису малого рога з Даниїла 7, безперечно вказує на папство.

> “‘Power was given unto him to continue forty and two months.’ And, says the prophet, ‘I saw one of his heads as it were wounded to death.’ And again: ‘He that leadeth into captivity shall go into captivity: he that killeth with the sword must be killed with the sword.’ The forty and two months are the same as the ‘time and times and the dividing of time,’ three years and a half, or 1260 days, of Daniel 7—the time during which the papal power was to oppress God’s people. This period, as stated in preceding chapters, began with the supremacy of the papacy, A.D. 538, and terminated in 1798. At that time the pope was made captive by the French army, the papal power received its deadly wound, and the prediction was fulfilled, ‘He that leadeth into captivity shall go into captivity.’

> «І дано було йому владу діяти сорок два місяці». І, каже пророк: «Я бачив одну з його голів, ніби смертельно поранену». І ще: «Хто веде в полон, піде в полон; хто мечем убиває, тому належить бути вбитим мечем». Сорок два місяці — це те саме, що «час і часи та півчасу», три з половиною роки, або 1260 днів, у Даниїла 7,— час, протягом якого папська влада мала гнобити Божий народ. Цей період, як зазначено в попередніх розділах, почався з панування папства в 538 р. по Р. Х. і завершився 1798 року. Тоді папу було взято в полон французькою армією, папська влада зазнала смертельної рани, і пророцтво здійснилося: «Хто веде в полон, піде в полон».

> “At this point another symbol is introduced. Says the prophet: ‘I beheld another beast coming up out of the earth; and he had two horns like a lamb.’ Verse 11. Both the appearance of this beast and the manner of its rise indicate that the nation which it represents is unlike those presented under the preceding symbols. The great kingdoms that have ruled the world were presented to the prophet Daniel as beasts of prey, rising when ‘the four winds of the heaven strove upon the great sea.’ Daniel 7:2. In Revelation 17 an angel explained that waters represent ‘peoples, and multitudes, and nations, and tongues.’ Revelation 17:15. Winds are a symbol of strife. The four winds of heaven striving upon the great sea represent the terrible scenes of conquest and revolution by which kingdoms have attained to power.

> На цьому місці вводиться ще один символ. Каже пророк: «Я бачив іншого звіра, що виходив із землі; і він мав два роги, як у ягняти». Вірш 11. І вигляд цього звіра, і спосіб його появи вказують, що держава, яку він представляє, не подібна до тих, що представлені попередніми символами. Великі царства, які правили світом, були показані пророку Даниїлові як хижі звірі, що поставали, коли «чотири вітри небесні боролися на великому морі». Даниїла 7:2. У 17-му розділі Об'явлення ангел пояснив, що води означають «народи, і натовпи, і нації, і мови». Об'явлення 17:15. Вітри є символом боротьби. Чотири вітри небесні, що борються на великому морі, представляють жахливі сцени завоювань і революцій, завдяки яким царства здобували владу.

> “But the beast with lamblike horns was seen ‘coming up out of the earth.’ Instead of overthrowing other powers to establish itself, the nation thus represented must arise in territory previously unoccupied and grow up gradually and peacefully. It could not, then, arise among the crowded and struggling nationalities of the Old World—that turbulent sea of ‘peoples, and multitudes, and nations, and tongues.’ It must be sought in the Western Continent.

> Але звіра з ягнячими рогами бачили таким, що «виходив із землі». Замість того, щоб повалити інші держави, аби утвердитися, нація, таким чином представлена, мала постати на раніше не зайнятій території й зростати поступово та мирно. Отже, вона не могла виникнути серед тісно скупчених і між собою борючихся народностей Старого Світу — того бурхливого моря «народів, і натовпів, і націй, і мов». Її слід шукати на Західному континенті.

> “What nation of the New World was in 1798 rising into power, giving promise of strength and greatness, and attracting the attention of the world? The application of the symbol admits of no question. One nation, and only one, meets the specifications of this prophecy; it points unmistakably to the United States of America. Again and again the thought, almost the exact words, of the sacred writer has been unconsciously employed by the orator and the historian in describing the rise and growth of this nation. The beast was seen ‘coming up out of the earth;’ and, according to the translators, the word here rendered ‘coming up’ literally signifies ‘to grow or spring up as a plant.’ And, as we have seen, the nation must arise in territory previously unoccupied. A prominent writer, describing the rise of the United States, speaks of ‘the mystery of her coming forth from vacancy,’ and says: ‘Like a silent seed we grew into empire.’—G. A. Townsend, The New World Compared With the Old, page 462. A European journal in 1850 spoke of the United States as a wonderful empire, which was ‘emerging,’ and ‘amid the silence of the earth daily adding to its power and pride.’—The Dublin Nation. Edward Everett, in an oration on the Pilgrim founders of this nation, said: ‘Did they look for a retired spot, inoffensive for its obscurity, and safe in its remoteness, where the little church of Leyden might enjoy the freedom of conscience? Behold the mighty regions over which, in peaceful conquest, … they have borne the banners of the cross!’—Speech delivered at Plymouth, Massachusetts, Dec. 22, 1824, page 11.

> Яка нація Нового Світу в 1798 році піднімалася до могутності, обіцяла силу й велич та привертала увагу світу? Тлумачення цього символу не викликає жодних сумнівів. Одна нація — і лише одна — відповідає ознакам цього пророцтва; воно недвозначно вказує на Сполучені Штати Америки. Знов і знов думка — майже ті самі слова — священного письменника несвідомо використовувалися оратором та істориком, описуючи виникнення й зростання цієї нації. Звіра бачили, що він «виходив із землі»; і, за словами перекладачів, слово, передане тут як «виходив», буквально означає «рости або проростати, як рослина». І, як ми бачили, нація мала постати на території, раніше не заселеній. Видатний письменник, описуючи піднесення Сполучених Штатів, говорить про «таємницю її появи з порожнечі» і каже: «Як мовчазне насіння ми виросли в імперію». — Г. А. Таунсенд, «Новий Світ порівняно зі Старим», стор. 462. Європейський журнал у 1850 році говорив про Сполучені Штати як про дивовижну імперію, що «постає» і «серед мовчання землі щодня додає до своєї сили й гордості». — The Dublin Nation. Едвард Еверетт у промові про пілігримів-засновників цієї нації сказав: «Чи шукали вони відокремлене місце, нешкідливе завдяки своїй непомітності й безпечне у своїй віддаленості, де маленька лейденська церква могла б користуватися свободою совісті? Ось могутні краї, над якими, у мирному завоюванні, ... вони пронесли знамена хреста!» — Промова, виголошена в Плімуті, Массачусетс, 22 грудня 1824 р., стор. 11.

> “‘And he had two horns like a lamb.’ The lamblike horns indicate youth, innocence, and gentleness, fitly representing the character of the United States when presented to the prophet as ‘coming up’ in 1798. Among the Christian exiles who first fled to America and sought an asylum from royal oppression and priestly intolerance were many who determined to establish a government upon the broad foundation of civil and religious liberty. Their views found place in the Declaration of Independence, which sets forth the great truth that ‘all men are created equal’ and endowed with the inalienable right to ‘life, liberty, and the pursuit of happiness.’ And the Constitution guarantees to the people the right of self-government, providing that representatives elected by the popular vote shall enact and administer the laws. Freedom of religious faith was also granted, every man being permitted to worship God according to the dictates of his conscience. Republicanism and Protestantism became the fundamental principles of the nation. These principles are the secret of its power and prosperity. The oppressed and downtrodden throughout Christendom have turned to this land with interest and hope. Millions have sought its shores, and the United States has risen to a place among the most powerful nations of the earth.

> «І він мав два роги, як у ягняти». Ягнячі роги означають молодість, невинність і лагідність, доречно представляючи характер Сполучених Штатів, коли їх було показано пророкові як таких, що «піднімалися» 1798 року. Серед християнських вигнанців, які першими втекли до Америки й шукали притулку від королівського гноблення та священицької нетерпимості, було багато тих, хто вирішив заснувати уряд на широкій основі громадянської та релігійної свободи. Їхні погляди знайшли відображення в Декларації незалежності, яка проголошує велику істину, що «всі люди створені рівними» й наділені невід’ємним правом на «життя, свободу та прагнення до щастя». А Конституція гарантує народові право самоврядування, встановлюючи, що представники, обрані народним голосуванням, ухвалюватимуть і застосовуватимуть закони. Також було надано свободу віросповідання: кожному дозволено поклонятися Богові згідно з веліннями свого сумління. Республіканізм і протестантизм стали основоположними принципами нації. Ці принципи є таємницею її могутності й процвітання. Пригноблені та знедолені по всьому християнському світу зверталися до цієї землі з інтересом і надією. Мільйони прямували до її берегів, і Сполучені Штати посіли місце серед наймогутніших держав світу.

> “But the beast with lamblike horns ‘spake as a dragon. And he exerciseth all the power of the first beast before him, and causeth the earth and them which dwell therein to worship the first beast, whose deadly wound was healed; … saying to them that dwell on the earth, that they should make an image to the beast, which had the wound by a sword, and did live.’ Revelation 13:11–14.” The Great Controversy, 438–441.

> Але звір із рогами, як у ягняти, 'говорив, як дракон. І він здійснює всю владу першого звіра перед ним і примушує землю та тих, хто живе на ній, поклонятися першому звірові, смертельна рана якого загоїлася; ... кажучи тим, хто живе на землі, щоб вони зробили образ звіра, який мав рану від меча і ожив.' Об'явлення 13:11-14. Велика боротьба, 438-441.

The passage identifies that chapters twelve and thirteen are identifying the dragon, the beast and the false prophet, the three powers in Revelation sixteen that lead the world to Armageddon. Those three powers each have their own special chapters that covers the identical prophetic history. The last six verses of Daniel eleven begin with the words, “And at the time of the end,” which was 1798. Then the six verses identify the final movements of the papacy until in verse one of Daniel twelve Michael stands up and human probation closes and ushers in the seven last plagues. In verse forty-four of chapter eleven the message of the hour that enrages the papacy and initiates the blood bath that takes place just before probation closes is represented as “tidings out of the east and out of the north.”

Уривок зазначає, що дванадцятий і тринадцятий розділи ототожнюють дракона, звіра та лжепророка — три сили з шістнадцятого розділу Об’явлення, які ведуть світ до Армагеддону. У кожної з цих трьох сил є власні окремі розділи, що висвітлюють ту саму пророчу історію. Останні шість віршів одинадцятого розділу книги Даниїла починаються словами: «А в час кінця», який настав 1798 року. Далі ці шість віршів окреслюють остаточні дії папства, аж доки в першому вірші дванадцятого розділу Даниїла не встане Михаїл, і людський час випробування не завершиться, після чого настануть сім останніх кар. У сорок четвертому вірші одинадцятого розділу звістка часу, що розлючує папство і започатковує кровопролиття, яке відбувається безпосередньо перед закриттям часу випробування, представлена як «звістки зі сходу і з півночі».

The message east and north represents the final warning message, for it is proclaimed just before Michael stands up. It is the third angel’s message that is proclaimed during the outpouring of the Holy Spirit. Daniel represented the message as two-fold. The message of the “north” that enrages the papacy is the message identifying the “king of the north” as the papal power, and the message of the “east” is the message of the children of the east, which is Islam. Of course, it has other important meanings as well, but east is a symbol of Islam and the antichrist is the counterfeit of the true King of the North. The message of the third angel that warns against receiving the mark of the king of the north (the mark of the beast) also warns that Islam will strike at the point that the cup of iniquity is full for the United States, and the United States fills its cup of iniquity at the Sunday law.

Звістка зі сходу і півночі являє собою остаточне попередження, бо її проголошують безпосередньо перед тим, як Михаїл постане. Це вістка третього ангела, яку проголошують під час виливання Святого Духа. Даниїл представив цю звістку як двоєдину. Звістка про «північ», яка приводить папство в лють, — це звістка, що ототожнює «царя півночі» з папською владою, а звістка про «схід» — це звістка про синів сходу, тобто іслам. Звісно, це має й інші важливі значення, але схід є символом ісламу, а антихрист є підробкою справжнього Царя Півночі. Звістка третього ангела, яка застерігає від прийняття знака Царя Півночі (знака звіра), також попереджає, що іслам завдасть удару в момент, коли чаша беззаконня для Сполучених Штатів наповниться, а Сполучені Штати наповнять свою чашу беззаконня, коли буде запроваджено недільний закон.

Revelation thirteen beginning with verse eleven and then onward identifies the very same prophetic history, and it also begins at the time of the end in 1798.

Тринадцятий розділ Об’явлення, починаючи з одинадцятого вірша і далі, окреслює ту саму пророчу історію, початок якої також припадає на час кінця — 1798 рік.

> “What nation of the New World was in 1798 rising into power, giving promise of strength and greatness, and attracting the attention of the world? The application of the symbol admits of no question. One nation, and only one, meets the specifications of this prophecy; it points unmistakably to the United States of America.” The Great Controversy, 440.

> Яка держава Нового Світу у 1798 році набирала могутності, обіцяла силу й велич та привертала увагу світу? Застосування цього символу не викликає жодних сумнівів. Лише одна держава, і тільки одна, відповідає характеристикам цього пророцтва; воно однозначно вказує на Сполучені Штати Америки. Велика боротьба, 440.

The same prophetic history is covered in Revelation thirteen verses eleven through eighteen as is covered in Daniel eleven verse forty through forty-five. As with the verses in Daniel the story of the role of the United States ends with the close of probation as the United States forces the world to accept the mark of the beast. Then as in Daniel eleven the message of the hour is presented in chapter fourteen. It is the identical structure in both passages, with the exception that Daniel’s verses are describing the papal activities and Revelation thirteen is identifying the role of the United States. With those two lines we find that chapter seventeen of Revelation covers the same history, but emphasizes the role of the dragon, represented as ten kings, who are the United Nations. The three chapters considered line upon line identify the role of the dragon, the beast and false prophet which in chapter sixteen lead the world to Armageddon, so it is of significance that John informs us that when chapter seventeen begins it is one of the angels that had poured out the seven last plagues that comes to tell John of the judgment of the whore of Rome.

Ту саму пророчу історію подано в Об’явленні, розділ тринадцятий, вірші з одинадцятого по вісімнадцятий, як і в книзі Даниїла, розділ одинадцятий, вірші з сорокового по сорок п’ятий. Як і в книзі Даниїла, розповідь про роль Сполучених Штатів завершується закінченням часу випробування, коли Сполучені Штати змушують світ прийняти знак звіра. Потім, як і в одинадцятому розділі Даниїла, звістка часу подається в чотирнадцятому розділі. Структура в обох уривках ідентична, за винятком того, що вірші у Даниїла описують папську діяльність, а тринадцятий розділ Об’явлення окреслює роль Сполучених Штатів. Маючи ці дві лінії, ми знаходимо, що сімнадцятий розділ Об’явлення охоплює ту саму історію, але наголошує на ролі дракона, представленого як десять царів, які є Організацією Об’єднаних Націй. Три розділи, розглянуті лінія на лінію, визначають роль дракона, звіра та лжепророка, які в шістнадцятому розділі ведуть світ до Армагеддону, тож має значення, що Іван повідомляє, що коли починається сімнадцятий розділ, один із ангелів, які вилили сім останніх кар, приходить, щоб розповісти Іванові про суд над блудницею Риму.

> And there came one of the seven angels which had the seven vials, and talked with me, saying unto me, Come hither; I will shew unto thee the judgment of the great whore that sitteth upon many waters: With whom the kings of the earth have committed fornication, and the inhabitants of the earth have been made drunk with the wine of her fornication. Revelation 17:1, 2.

> І прийшов один із семи ангелів, що мали сім чаш, і говорив зі мною, кажучи мені: Іди сюди; я покажу тобі суд над великою блудницею, що сидить на багатьох водах; з якою блудили царі землі, і жителі землі сп’яніли від вина її блуду. Об’явлення 17:1, 2.

With the Millerites it was about pagan Rome and papal Rome, but at the end it is about the three-fold union. As with her identification of those three powers in chapters twelve and thirteen, she clearly identifies the woman of chapter seventeen as the papacy.

У міллеритів ішлося про язичницький Рим і папський Рим, але наприкінці йдеться про потрійний союз. Так само, як у дванадцятому й тринадцятому розділах вона визначає ті три сили, у сімнадцятому розділі вона чітко ототожнює жінку з папством.

> “The woman [Babylon] of Revelation 17 is described as ‘arrayed in purple and scarlet color, and decked with gold and precious stones and pearls, having a golden cup in her hand full of abominations and filthiness:…and upon her forehead was a name written, ‘Mystery, Babylon the Great, the mother of harlots.’ Says the prophet: ‘I saw the woman drunk with the blood of the saints, and with the blood of the martyrs of Jesus.’ Babylon is further declared to be ‘that great city, which reigneth over the kings of the earth.’ Revelation 17:4–6, 18. The power that for so many centuries maintained despotic sway over the monarchs of Christendom is Rome.” The Great Controversy, 382.

> Жінка [Вавилон] з Об'явлення 17 описана як "вдягнена в пурпур і багряницю та прикрашена золотом, коштовним камінням і перлами, маючи в руці золоту чашу, повну гидот і нечистоти: ... і на її чолі було написане ім'я, 'Таємниця, Вавилон Великий, мати блудниць'." Каже пророк: "Я бачив жінку, упоєну кров'ю святих і кров'ю мучеників Ісуса." Про Вавилон далі сказано, що це "те велике місто, що панує над царями землі." Об'явлення 17:4–6, 18. Силою, яка протягом багатьох століть підтримувала деспотичне панування над монархами християнського світу, є Рим. Велика боротьба, 382.

So, when does the prophetic history represented in chapter seventeen begin?

Отже, коли починається пророча історія, представлена у сімнадцятому розділі?

> So he carried me away in the spirit into the wilderness: and I saw a woman sit upon a scarlet coloured beast, full of names of blasphemy, having seven heads and ten horns. And the woman was arrayed in purple and scarlet colour, and decked with gold and precious stones and pearls, having a golden cup in her hand full of abominations and filthiness of her fornication: And upon her forehead was a name written, MYSTERY, BABYLON THE GREAT, THE MOTHER OF HARLOTS AND ABOMINATIONS OF THE EARTH. And I saw the woman drunken with the blood of the saints, and with the blood of the martyrs of Jesus: and when I saw her, I wondered with great admiration. Revelation 17:3–6.

> І він повів мене в дусі у пустелю; і я побачив жінку, що сиділа на багряному звірі, повному богохульних імен, що мав сім голів і десять рогів. А жінка була зодягнена в пурпур і багряницю та прикрашена золотом, дорогоцінним камінням і перлами, маючи в руці золотий келих, повний гидот і нечистоти її розпусти. А на її чолі було написане ім’я: ТАЄМНИЦЯ, ВАВИЛОН ВЕЛИКИЙ, МАТИ БЛУДНИЦЬ І ГИДОТ ЗЕМЛІ. І я бачив ту жінку, упоєну кров’ю святих і кров’ю мучеників Ісуса; і, побачивши її, я дуже здивувався. Об’явлення 17:3-6.

In order for John to see the woman he is prophetically carried into the wilderness which John himself has already identified with two witnesses as the twelve hundred and sixty years of papal rule in chapter twelve.

Щоб Іван побачив жінку, його пророчо переносять у пустелю, яку Іван сам уже ототожнив за допомогою двох свідків як тисячу двісті шістдесят років папського панування у дванадцятому розділі.

> And the woman fled into the wilderness, where she hath a place prepared of God, that they should feed her there a thousand two hundred and threescore days. . . . And to the woman were given two wings of a great eagle, that she might fly into the wilderness, into her place, where she is nourished for a time, and times, and half a time, from the face of the serpent. Revelation 12:6, 14.

> І жінка втекла в пустелю, де вона має місце, приготоване Богом, щоб її годували там тисячу двісті шістдесят днів. … І жінці дано було два крила великого орла, щоб вона полетіла в пустелю, у своє місце, де її годують час, і часи, і пів часу, від лиця змія. Об’явлення 12:6, 14.

John was prophetically transported into the wilderness time period, but verse three and onward specifies exactly where in the twelve hundred and sixty years John was taken to, for the woman had already become drunk with the blood of persecution, and she was already the “mother of harlots.” John was taken to the end of the wilderness period for the woman had already drunk of the blood of persecution and the Protestant churches were already returning to her fold and becoming her daughters, for she was identified in that period of time as the “mother of harlots.” She already had daughters. John’s testimony in chapter seventeen begins in 1798 as did the same prophetic history which represented the beast in Daniel eleven and the false prophet in Revelation thirteen.

Івана було пророчо перенесено в період перебування у пустелі, але з третього вірша і далі уточнюється, де саме в межах тисяча двісті шістдесяти років опинився Іван, бо жінка вже упилася кров’ю переслідувань і вже була «матір’ю блудниць». Івана було перенесено до кінця цього періоду пустелі, бо жінка вже напилася крові переслідувань, а протестантські церкви вже поверталися до її отари й ставали її дочками, адже в той час її називали «матір’ю блудниць». У неї вже були дочки. Свідчення Івана в сімнадцятому розділі починається 1798 року, як і та сама пророча історія, яка представляла звіра в Даниїла 11 і лжепророка в Об’явленні 13.

Just as with the other two lines, when chapter seventeen concludes, chapter eighteen then identifies the message of the hour. Three prophetic lines, one for each of the three-fold union. They are all illustrated upon the same historical structure beginning in 1798 and continuing until the close of probation, and all three emphasize the final warning message.

Як і у випадку з двома іншими лініями, коли сімнадцятий розділ завершується, вісімнадцятий розділ визначає звістку часу. Три пророчі лінії, по одній для кожного з елементів потрійного союзу. Усі вони проілюстровані на тій самій історичній структурі, що починається з 1798 року і триває до закінчення часу благодаті, і всі три наголошують на останній попереджувальній звістці.

Habakkuk’s Tables addresses the subject of Revelation seventeen in much greater detail, so I will now jump to the riddle that is represented in the chapter that sets forth eight kingdoms of Bible prophecy.

Таблиці Авакума розглядають тему сімнадцятого розділу Об’явлення набагато докладніше, тож я зараз перейду до загадки, яка подана у розділі, де викладено вісім царств біблійного пророцтва.

> And here is the mind which hath wisdom. The seven heads are seven mountains, on which the woman sitteth. And there are seven kings: five are fallen, and one is, and the other is not yet come; and when he cometh, he must continue a short space. And the beast that was, and is not, even he is the eighth, and is of the seven, and goeth into perdition. Revelation 17:9–11.

> Тут розум, що має мудрість. Сім голів — це сім гір, на яких сидить жінка. І є сім царів: п’ятеро впали, один є, а інший ще не прийшов; і коли прийде, має залишитися на короткий час. А звір, що був і якого немає, — сам він восьмий, він із семи, і йде на погибель. Об’явлення 17:9–11.

Daniel told Nebuchadnezzar, “Thou art this head of gold.”

Даниїл сказав Навуходоносорові: «Ти — та голова із золота».

> And wheresoever the children of men dwell, the beasts of the field and the fowls of the heaven hath he given into thine hand, and hath made thee ruler over them all. Thou art this head of gold. Daniel 2:38.

> І де тільки живуть сини людські, звірів польових і птахів небесних він віддав у твою руку, і настановив тебе володарем над усіма ними. Ти — та голова з золота. Даниїла 2:38.

Daniel also told Nebuchadnezzar, “Thou, O king, art a king of kings.”

Даниїл також сказав Навуходоносорові: «Ти, царю, є царем царів».

> Thou, O king, art a king of kings: for the God of heaven hath given thee a kingdom, power, and strength, and glory. Daniel 2:37.

> Ти, о царю, цар царів, бо Бог небесний дав тобі царство, владу, силу й славу. Даниїла 2:37.

Nebuchadnezzar was the “head” and he was a king, and he was a king of kings for he represented the first of the kingdoms represented in the image. Nebuchadnezzar was the king represented by gold, and other kingdoms and kings would be represented by the other metals in the image, but Nebuchadnezzar was first and therefore the king of the kings. Another level which we will not address right now is that the kingdom of Babylon represents the kingdom that seeks to counterfeit Christ, who is the true King of kings.

Навуходоносор був «головою» і був царем, і він був царем царів, бо представляв перше з царств, представлених на зображенні. Навуходоносор був царем, якого представляло золото, а інші царства й царі були б представлені іншими металами на зображенні, але Навуходоносор був першим і тому — царем царів. Ще один рівень, який ми зараз не розглядатимемо, полягає в тому, що Вавилонське царство представляє царство, яке прагне підробити Христа, який є істинним Царем царів.

In the beginning of Isaiah’s testimony of the twenty-five hundred and twenty year prophecies (Leviticus twenty-six’s seven times) Isaiah identifies kings as heads.

На початку свідчення Ісаї про пророцтва на дві тисячі п’ятсот двадцять років («сім разів» у Левіті 26) Ісая називає царів головами.

> For the head of Syria is Damascus, and the head of Damascus is Rezin; and within threescore and five years shall Ephraim be broken, that it be not a people. And the head of Ephraim is Samaria, and the head of Samaria is Remaliah’s son. If ye will not believe, surely ye shall not be established. Isaiah 7:7, 8.

> Бо головою Сирії є Дамаск, а головою Дамаска — Рецін; і протягом шістдесяти п’яти років Єфрем буде розбитий, так що не стане народом. А головою Єфрема є Самарія, а головою Самарії — син Ремалії. Якщо не повірите, то певно не встоїте. Ісая 7:7, 8.

Isaiah is just setting forth the starting point for the two twenty-five hundred and twenty year time periods against the northern kingdom of Samaria and the southern kingdom of Judah and as he does so he includes two witnesses that the capitol city of a nation is its head, and that the king is the head of the capitol city. A “head” is a king and a kingdom. In the Revelation the same line of prophecy is taken up as in Daniel.

Ісая лише окреслює відправну точку для двох часових періодів по дві тисячі п’ятсот двадцять років проти північного царства Самарії та південного царства Юди, і, роблячи це, він наводить двох свідків про те, що столичне місто нації є її главою, а цар є главою столичного міста. «Глава» — це і цар, і царство. В Одкровенні підхоплюється та сама лінія пророцтва, що й у Даниїла.

Therefore, when John is taken to 1798 and presented with the riddle that identifies that there are seven “heads,” he is identifying that there are seven kingdoms. He is then told that five of the heads or kingdoms have fallen. In 1798 the fifth kingdom of Bible prophecy had just fallen as it received a deadly wound that would eventually be healed.

Отже, коли Івана переносять у 1798 рік і йому подають загадку, яка вказує на те, що є сім «голів», він визначає, що йдеться про сім царств. Потім йому сказано, що п’ять із цих голів, тобто царств, упали. У 1798 році п’яте царство біблійного пророцтва щойно впало, бо отримало смертельну рану, яка згодом буде зцілена.

John who is standing in the history of the time of the end in 1798, is also told that one of the heads “is.” The sixth kingdom of Bible prophecy began in 1798, so when John was prophetically conveyed to 1798, the kingdom that then was, is the United States, and he was further informed that the seventh kingdom was still future to 1798, for it had not yet come. The seventh kingdom that was still future to 1798, is the United Nations who are represented by ten kings, and are the subject of Revelation seventeen. But there is also an eighth, who is of the seven. Rome always comes up eighth and is of the seven.

Іван, який перебуває в історії часу кінця у 1798 році, також чує, що одна з голів «є». Шосте царство біблійного пророцтва почалося 1798 року, тож коли Івана пророчо перенесли в 1798-й, царством, що тоді існувало, були Сполучені Штати; йому також було повідомлено, що сьоме царство станом на 1798 рік ще належало до майбутнього, бо воно ще не прийшло. Сьоме царство, яке ще було майбутнім станом на 1798 рік, — це Організація Об’єднаних Націй, яку представляють десять царів і яка є темою сімнадцятого розділу Об’явлення. Але є також восьме, що походить із семи. Рим завжди постає восьмим і є з числа семи.

There is much to say about the contents of chapter seventeen, but we are simply identifying the eight kingdoms of Bible prophecy represented in chapter seventeen in order to see how the Millerite understanding of four kingdoms squares up with the eight kingdoms of Revelation seventeen.

Є багато чого сказати про зміст сімнадцятого розділу, але ми лише визначаємо вісім царств біблійного пророцтва, представлених у цьому розділі, щоб побачити, як міллеритське розуміння чотирьох царств узгоджується з вісьмома царствами сімнадцятого розділу Об’явлення.

We will address this in the next article.

Ми розглянемо це у наступній статті.

Back to Articles