Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Eleven

Книга Йоеля і Лаодикійська Церква Адвентистів Сьомого Дня — Номер одинадцятий

Number Eleven

Номер одинадцять

Author

Jeff Pippenger

Published

December 14, 2025

Formats

PDF
Word

The latter rain message is a warning of the approaching close of probation in conjunction with a call for personal preparation. Those two concepts are represented in chapters ten and eleven of Isaiah’s vision, and they are done so in the context of the message of Daniel eleven which was unsealed in 1989, and whose hidden history is unsealed during the sealing time of the one hundred and forty-four thousand, who are represented in the vision by Isaiah and his sons. The two lines together represent a warning for Ahaz, representing Laodiceans who have no “understanding” of these two internal and external lines that pervade biblical prophecy.

Вістка пізнього дощу є застереженням про наближення закриття часу випробування разом із закликом до особистої підготовки. Ці два поняття представлені в десятому й одинадцятому розділах видіння Ісаї, і подані вони в контексті вістки одинадцятого розділу книги Даниїла, який був розпечатаний 1989 року, а приховану історію якого розпечатують під час запечатування ста сорока чотирьох тисяч, які у видінні представлені Ісаєю та його синами. Дві лінії разом становлять застереження для Ахаза, який представляє лаодикійців, що не мають «розуміння» цих двох ліній — внутрішньої та зовнішньої — які пронизують біблійне пророцтво.

Daniel 11:11 and Revelation 11:11 present the same internal and external representation with Daniel representing the external and Revelation the internal. These two internal and external “chapter and verses” directly connect with the external and internal messages of chapters ten and eleven, and they do so in Isaiah 11:11.

Даниїла 11:11 та Об’явлення 11:11 подають те саме внутрішнє й зовнішнє відображення: у Даниїла представлено зовнішнє, а в Об’явленні — внутрішнє. Ці два «розділ і вірші» — внутрішній і зовнішній — безпосередньо пов’язуються із зовнішніми та внутрішніми посланнями десятого й одинадцятого розділів, і це відбувається в Ісаї 11:11.

Isaiah six is 9/11 and identifies the purification and anointing of Isaiah as a messenger at 9/11. Chapter seven onward is an outline of the message which arrived at 9/11. Chapter ten is identifying the role of the last six verses of Daniel eleven, for it was the message unsealed at the time of the end in 1989.

Шостий розділ книги пророка Ісаї — це 9/11 і вказує на очищення та помазання Ісаї як вісника в день 9/11. Починаючи з сьомого розділу й далі — нарис послання, що надійшло 9/11. Десятий розділ визначає роль останніх шести віршів одинадцятого розділу книги Даниїла, адже це було послання, розпечатане в час кінця у 1989 році.

Chapter eleven of Isaiah represents 9/11 and the anointing of Isaiah and his message. Verse one is tied together with verse ten by “Jessie” and verse ten says, “And in that day” and verse eleven continues by saying, “And it shall come to pass in that day that the Lord shall set his hand again the second time to recover the remnant of his people.”

Одинадцятий розділ книги Ісаї відображає 9/11 і помазання Ісаї та його послання. Перший вірш пов’язаний із десятим за допомогою «Джессі», і десятий вірш каже: «І в той день», а одинадцятий продовжує, кажучи: «І станеться того дня, що Господь вдруге простягне Свою руку, щоб повернути останок Свого народу».

That day was 1850.

Того дня був 1850-й.

> And there shall come forth a rod out of the stem of Jesse, and a Branch shall grow out of his roots: And the spirit of the Lord shall rest upon him, the spirit of wisdom and understanding, the spirit of counsel and might, the spirit of knowledge and of the fear of the Lord; And shall make him of quick understanding in the fear of the Lord: and he shall not judge after the sight of his eyes, neither reprove after the hearing of his ears: But with righteousness shall he judge the poor, and reprove with equity for the meek of the earth: and he shall smite the earth with the rod of his mouth, and with the breath of his lips shall he slay the wicked. And righteousness shall be the girdle of his loins, and faithfulness the girdle of his reins. The wolf also shall dwell with the lamb, and the leopard shall lie down with the kid; and the calf and the young lion and the fatling together; and a little child shall lead them. And the cow and the bear shall feed; their young ones shall lie down together: and the lion shall eat straw like the ox. And the sucking child shall play on the hole of the asp, and the weaned child shall put his hand on the cockatrice’ den. They shall not hurt nor destroy in all my holy mountain: for the earth shall be full of the knowledge of the Lord, as the waters cover the sea.

> І вийде паросток із пня Єссея, і галузка виросте з його коренів; І спочине на Ньому Дух Господній: дух мудрости й розуму, дух поради й сили, дух пізнання та страху Господнього; І дасть Йому швидке розуміння у страху Господньому; і Він не буде судити за видом очей Своїх, ні докорятиме за тим, що чують вуха Його; Але справедливістю судитиме вбогих, і по правоті докорятиме смиренним землі; і вдарить землю жезлом уст Своїх, і подихом уст Своїх умертвить нечестивого. І справедливість буде підперезанням стегон Його, а вірність — підперезанням чресел Його. І вовк буде жити з ягням, і леопард ляже з козеням; і теля, і молодий лев, і годованець — разом; і мале дитя буде водити їх. І корова й ведмедиця пастимуться; їхні малята лежатимуть разом; і лев їстиме солому, як віл. І немовля бавитиметься над діркою аспіда, а відлучене дитя покладе руку свою на кубло василіска. Не будуть чинити зла й нищити на всій горі святій Моїй, бо земля буде повна пізнання Господа, як води покривають море.

> 11:10 And in that day there shall be a root of Jesse, which shall stand for an ensign of the people; to it shall the Gentiles seek: and his rest shall be glorious.

> 11:10 І того дня постане корінь Єссея, що стоятиме як стяг для народів; його шукатимуть язичники, і його спочинок буде славний.

> 11:11 And it shall come to pass in that day, that the Lord shall set his hand again the second time to recover the remnant of his people, which shall be left, from Assyria, and from Egypt, and from Pathros, and from Cush, and from Elam, and from Shinar, and from Hamath, and from the islands of the sea.

> 11:11 І станеться того дня, що Господь удруге простягне Свою руку, щоб повернути залишок Свого народу, що позостанеться, з Ашшуру, і з Єгипту, і з Патросу, і з Кушу, і з Еламу, і з Шінеару, і з Хамату, і з островів моря.

> 11:12 And he shall set up an ensign for the nations, and shall assemble the outcasts of Israel, and gather together the dispersed of Judah from the four corners of the earth.

> 11:12 І він підніме стяг для народів, і збере вигнанців Ізраїля, і згромадить розсіяних Юди з чотирьох країв землі.

> The envy also of Ephraim shall depart, and the adversaries of Judah shall be cut off: Ephraim shall not envy Judah, and Judah shall not vex Ephraim. But they shall fly upon the shoulders of the Philistines toward the west; they shall spoil them of the east together: they shall lay their hand upon Edom and Moab; and the children of Ammon shall obey them.

> І заздрість Єфрема відступить, і вороги Юди будуть вигублені: Єфрем не буде заздрити Юді, і Юда не буде утискати Єфрема. І налетять на плечі филистимлян на заході; разом пограбують синів сходу; покладуть свою руку на Едом і Моав, і сини Аммона будуть їм коритися.

> And the Lord shall utterly destroy the tongue of the Egyptian sea; and with his mighty wind shall he shake his hand over the river, and shall smite it in the seven streams, and make men go over dryshod. And there shall be an highway for the remnant of his people, which shall be left, from Assyria; like as it was to Israel in the day that he came up out of the land of Egypt. Isaiah 11:1–16.

> І Господь цілковито знищить язик Єгипетського моря; і Своїм могутнім вітром Він замахне рукою над рікою, і розіб’є її на сім потоків, і дасть людям перейти сухою ногою. І буде гостинець для остачі Його народу, що позостанеться, з Ассирії; як було Ізраїлеві в день, коли він вийшов із землі Єгипетської. Ісая 11:1-16.

Verse one states, “And there shall come forth a rod out of the stem of Jesse, and a Branch shall grow out of his roots: And the spirit of the Lord shall rest upon him.” The powerful description of Christ continues on, BUT the description applies more to the last days, than the days of Isaiah or even the days when Christ walked among men.

У першому вірші сказано: «І вийде паросток із пня Єсея, і з його коренів виросте гілка; і спочине на ньому Дух Господній». Вражаючий опис Христа триває далі, ОДНАК це описання більше стосується останніх днів, ніж днів Ісаї чи навіть тих часів, коли Христос ходив серед людей.

A careful reading identifies that verses one through nine are all identifying characteristics of Christ and in verse ten it states, “And there shall come forth a rod.” There is no break in the flow of thought from verse one on through verse ten. Verse ten says, “and in that day” which must happen in the same day as verse one. Both verse ten and one identify the “root,” and in so doing tie the two verses together line upon line.

Уважне читання показує, що вірші з першого по дев’ятий — це всі означальні характеристики Христа, а в десятому вірші сказано: «І вийде жезл». Немає перерви в ході думки від першого вірша аж до десятого. Десятий вірш каже: «і того дня», що має статися того самого дня, що й у першому вірші. І десятий, і перший вірші вказують на «корінь», тим самим пов’язуючи ці два вірші, рядок до рядка.

Together verse one and ten state, “And there shall come forth a rod out of the stem of Jesse, and a Branch shall grow out of his roots: And in that day there shall be a root of Jesse, which shall stand for an ensign of the people; to it shall the Gentiles seek: and his rest shall be glorious.

Разом перший і десятий вірші стверджують: "І вийде пагін із пня Єссея, і галузка виросте з його коріння: І того дня буде корінь Єссея, який стане знаменом для народів; до нього звернуться язичники: і його спочинок буде славний.

A “rod” is a symbol of authority.

«Жезл» — символ влади.

> And she brought forth a man child, who was to rule all nations with a rod of iron: and her child was caught up unto God, and to his throne. Revelation 12:5.

> І вона народила дитя чоловічої статі, якому належить правити всіма народами залізним жезлом; і дитя її було підхоплене до Бога і до Його престолу. Об'явлення 12:5.

A “rod” is a symbol of selection, division and separation.

«Жезл» — символ відбору, поділу та відокремлення.

> And Moses laid up the rods before the Lord in the tabernacle of witness. And it came to pass, that on the morrow Moses went into the tabernacle of witness; and, behold, the rod of Aaron for the house of Levi was budded, and brought forth buds, and bloomed blossoms, and yielded almonds. And Moses brought out all the rods from before the Lord unto all the children of Israel: and they looked, and took every man his rod. And the Lord said unto Moses, Bring Aaron’s rod again before the testimony, to be kept for a token against the rebels; and thou shalt quite take away their murmurings from me, that they die not. And Moses did so: as the Lord commanded him, so did he. Numbers 17:7–11.

> І Мойсей поклав жезли перед Господом у скинії свідчення. І сталося, що назавтра Мойсей увійшов до скинії свідчення; і ось, жезл Аарона для дому Левія пустив бруньки, і дав паростки, і розцвів квітами, і вродив мигдаль. І виніс Мойсей усі жезли від лиця Господнього до всіх синів Ізраїлевих; і вони подивилися, і кожен узяв свій жезл. І сказав Господь Мойсеєві: Поверни жезл Ааронів знову перед свідченням, щоб він зберігався як знак проти бунтівників; і ти цілком відвернеш від Мене їхнє ремствування, щоб не померли. І Мойсей зробив так: як Господь наказав йому, так і зробив. Числа 17:7-11.

Aaron’s rod that budded identifies a “rod” in the latter rain time period, for Aaron’s was the only “rod” that budded out of the thirteen “rods.” The budding out is a symbol of the latter rain time period when God will manifest a distinction between the twelve rebellious “rods” that claim to have the message of the latter rain, and as also illustrated with Elijah’s demonstration by fire marking the distinction between the true and the false. A “rod” is also a symbol of measurement and judgment.

Жезл Аарона, що розцвів, позначає «жезл» у період пізнього дощу, адже саме Ааронів жезл був єдиним із тринадцяти «жезлів», що розцвів. Розцвітання є символом періоду пізнього дощу, коли Бог виявить відмінність між дванадцятьма непокірними «жезлами», які твердять, що мають вістку пізнього дощу, як це також проілюстровано демонстрацією Іллі вогнем, що позначила відмінність між істинним і фальшивим. «Жезл» також є символом вимірювання та суду.

> And there was given me a reed like unto a rod: and the angel stood, saying, Rise, and measure the temple of God, and the altar, and them that worship therein. Revelation 11:1.

> І дана була мені тростина, подібна до жезла; і став ангел, кажучи: Устань і виміряй храм Божий, і жертовник, і тих, що поклоняються в ньому. Об’явлення 11:1.

The “rod” comes forth out of the stem of Jessie and “Jessie” means ‘to stand out’ as waymarks do in Bible prophecy. Pharez was the actual “root” of Jessie, and Pharez means “a breach, to break out or scatter.” Pharez is the root or beginning of Jessie’s blood line. The “root of Jessie” is therefore a symbol of the alpha Pharez and the omega is Jessie, the beginning and the ending. The root of Jessie begins with a scattering (Pharez) and ends at a waymark of a man standing. Men standing up prophetically marks a kingdom. In the Bible Pharez begins a blood line, with no linkage before his introduction and his name means a break, so the record of his genealogy and his name are identifying Pharez as the beginning, making Jessie the end. Melchizedek is also a biblical figure that is identified as having no prior lineage, as is the case with Pharez. The root of Pharez contains the truth that he represents a priesthood of Melchizedek, of whom Abraham paid tithes.

«Жезл» виходить із стовбура Джессі, а «Джессі» означає «вирізнятися», як це роблять віхи в біблійному пророцтві. Фарез був фактичним «коренем» Джессі, і Фарез означає «пролом; прориватися або розсіюватися». Фарез є коренем або початком кровної лінії Джессі. «Корінь Джессі» тому є символом альфи — Фареза, а омегою — Джессі, початком і кінцем. Корінь Джессі починається розсіюванням (Фарез) і закінчується віхою чоловіка, що стоїть. Стояння людей у пророчому сенсі знаменує царство. У Біблії Фарез започатковує кровну лінію, не маючи жодних зв’язків до своєї появи, і його ім’я означає пролом, тож запис його родоводу та його ім’я визначають Фареза як початок, роблячи Джессі кінцем. Мелхіседек також є біблійною постаттю, яка визначається як така, що не має попереднього родоводу, як і у випадку з Фарезом. Корінь Фареза містить істину про те, що він представляє священство Мелхіседека, якому Авраам давав десятину.

The order of Melchizedek is the priestly order of Christ.

Чин Мелхіседека — священницький чин Христа.

> Whither the forerunner is for us entered, even Jesus, made an high priest for ever after the order of Melchisedec. Hebrews 6:20.

> Куди, як предтеча, за нас увійшов Ісус, ставши Первосвящеником навіки за чином Мелхиседека. Євреїв 6:20.

The root of Jessie was the priesthood of Melchizedek and the beginning must reflect the end. Jessie represents the last group of the priesthood of Melchizedek to stand up, who according to Isaiah are an ensign to the nations.

Корінь Єссея був священством Мелхіседека, і початок має відображати кінець. Єссей представляє останню групу священства Мелхіседека, що постане, яка, згідно з Ісаєю, є стягом для народів.

The “stem” means ‘to cut down (trees); the trunk or stump of a tree (as felled or as planted),’ and the “stem” grows out of a kingdom that has been passed by as was Nebuchadnezzar in Daniel chapter four. A tree is a kingdom prophetically, and when a kingdom ends that tree has been cut down.

«Stem» означає ‘зрубувати (дерева); стовбур або пень дерева (як зрубаного, так і посадженого)’, і цей «stem» виростає з царства, яке було відняте, як це сталося з Навуходоносором у четвертому розділі книги Даниїла. Дерево у пророчому розумінні — це царство, і коли царство закінчується, те дерево зрубане.

The “stem” in the passage comes out of a stump—not an upper branch. Out of a former kingdom represented by the stump, a “rod” a symbol of authority comes forth, and that authority is based upon whether the “rod” bears the “buds and blossoms” of the latter rain message. That authority is derived from a previous kingdom, that has been cut down.

«Пагін» в уривку виходить із пня — не з верхньої гілки. Із колишнього царства, представленого пнем, постає «жезл» — символ влади, і ця влада залежить від того, чи несе цей «жезл» «бруньки та цвіт» вістки пізнього дощу. Ця влада походить із попереднього царства, яке було зрубане.

The “root” is the “root of Jessie” and the “stem” that comes from “the stump” is coming from the “stump” whose roots are the root of Jessie. The stem that produces the authority comes from the stump, but the Branch comes from the root—and the root is the ensign. The root is the beginning and the ending is the branch.

"Корінь" — це "корінь Джессі", а "стебло", що виходить із "пня", походить із "пня", корені якого є коренем Джессі. Стебло, що породжує владу, походить від пня, але Гілка походить від кореня — і корінь є прапором. Корінь — це початок, а кінець — гілка.

The word “branch” means watchman or waymark. Isaiah informs us the Branch comes at the Sunday law.

Слово «branch» означає «сторож» або «віха». Ісая повідомляє нам, що Branch приходить під час недільного закону.

> And in that day seven women shall take hold of one man, saying, We will eat our own bread, and wear our own apparel: only let us be called by thy name, to take away our reproach. In that day shall the branch of the Lord be beautiful and glorious, and the fruit of the earth shall be excellent and comely for them that are escaped of Israel. And it shall come to pass, that he that is left in Zion, and he that remaineth in Jerusalem, shall be called holy, even every one that is written among the living in Jerusalem: When the Lord shall have washed away the filth of the daughters of Zion, and shall have purged the blood of Jerusalem from the midst thereof by the spirit of judgment, and by the spirit of burning. Isaiah 4:1–4.

> І того дня семеро жінок ухопляться за одного чоловіка, кажучи: Ми їстимемо свій хліб і носитимемо свій одяг; тільки нехай нас називають твоїм ім’ям, щоб зняти з нас ганьбу. Того дня Паросток Господній буде красою й славою, а плід землі — величний і прекрасний для вцілілих з Ізраїля. І станеться: хто залишиться на Сіоні, і хто позостанеться в Єрусалимі, буде названий святим — кожен, хто записаний між живими в Єрусалимі, — коли Господь обмиє скверну дочок Сіону й очистить з-посеред нього кров Єрусалима духом суду й духом палення. Ісая 4:1-4.

The “one man” that the seven women take hold of is the pope, who becomes the eighth that is of the seven at the Sunday law, counterfeiting the 8 souls upon the ark. At the Sunday law, “in that day” “the branch of the Lord be beautiful and glorious” “when the Lord shall have washed away the filth of the daughters of Zion, and shall have purged the blood of Jerusalem from the midst thereof by the spirit of judgment, and by the spirit of burning.” The purging with the spirit of judgment and burning is accomplished by the Messenger of the Covenant in Malachi three at the Sunday law. The “beautiful branch” is the one hundred and forty-four thousand who come not from the stump, but from the root of Jessie, which is the ensign.

"один чоловік", за якого ухопляться сім жінок, — це Папа Римський, який стає восьмим, що є з семи, за недільного закону, підробляючи 8 душ на ковчезі. За недільного закону, "того дня" "парость Господня буде прекрасною та славною" "коли Господь обмиє скверну дочок Сіону й очистить кров Єрусалима з-посеред нього духом суду та духом горіння". Очищення духом суду та горіння здійснюється Посланцем Заповіту в Малахії 3 за недільного закону. "прекрасна парость" — це сто сорок чотири тисячі, які походять не від пня, а від кореня Джессі, який є знаменом.

Their authority is represented by the rod that came from a branch of a fallen kingdom. The kingdom of Philadelphia fell from 1856 unto 1863, and the authority established in that fallen kingdom is re-established at the Sunday law. When the branch that is the ensign is lifted up, the Laodicean movement of the one hundred and forty-four thousand transitions unto the Philadelphian movement of the one hundred and forty-four thousand. It is then that the authority or rod that came from the Millerite or Philadelphian kingdom is represented by a key that is placed upon Eliakim in Isaiah 22:22.

Їхня влада представлена жезлом, що походить від гілки занепалого царства. Філадельфійське царство занепало з 1856 по 1863 рік, і влада, встановлена в тому занепалому царстві, відновлюється при недільному законі. Коли гілка, що є знаменом, буде піднята, лаодикійський рух ста сорока чотирьох тисяч переходить у філадельфійський рух ста сорока чотирьох тисяч. Саме тоді влада, або жезл, що походить із мілеритського чи філадельфійського царства, представлена ключем, який покладено на Еліякима в Ісаї 22:22.

> And the key of the house of David will I lay upon his shoulder; so he shall open, and none shall shut; and he shall shut, and none shall open. Isaiah 22:22.

> І ключ дому Давида покладу на його плече; тож він відчинить, і ніхто не зачинить; і він зачинить, і ніхто не відчинить. Ісая 22:22.

The verse marks October 22, 1844 and is identifying Eliakim as receiving a “key.” In the previous two verses the authority of Laodicea is taken from Shebna and given to Eliakim. At the Sunday law the authority once given to the chosen covenant people is taken from the kingdom of Laodicean Seventh-day Adventism and given to the kingdom of the Philadelphian movement of the one hundred and forty-four thousand—which is the kingdom of glory.

Цей вірш вказує на 22 жовтня 1844 року і показує, що Еліяким отримує «ключ». У двох попередніх віршах влада Лаодикії забирається у Шевни і передається Еліякиму. За недільного закону влада, колись дана вибраному завітному народові, забирається з царства лаодикійського Адвентизму сьомого дня і передається царству Філадельфійського руху ста сорока чотирьох тисяч — яке є царством слави.

> He saith unto them, But whom say ye that I am? And Simon Peter answered and said, Thou art the Christ, the Son of the living God. And Jesus answered and said unto him, Blessed art thou, Simon Barjona: for flesh and blood hath not revealed it unto thee, but my Father which is in heaven. And I say also unto thee, That thou art Peter, and upon this rock I will build my church; and the gates of hell shall not prevail against it. And I will give unto thee the keys of the kingdom of heaven: and whatsoever thou shalt bind on earth shall be bound in heaven: and whatsoever thou shalt loose on earth shall be loosed in heaven. Matthew 16:16–19.

> Він сказав їм: А ви за кого Мене вважаєте? А Симон Петро, відповівши, сказав: Ти — Христос, Син Бога Живого. Ісус у відповідь сказав йому: Блаженний ти, Симоне, сину Йони, бо не плоть і кров відкрили це тобі, але Мій Отець, що на небі. І Я також кажу тобі: ти — Петро, і на цій скелі Я збудую Мою церкву, і ворота пекла не подолають її. І дам тобі ключі Царства Небесного: і що б ти не зв’язав на землі, буде зв’язане на небі; і що б ти не розв’язав на землі, буде розв’язане на небі. Матвія 16:16–19.

The rod of authority, represented as a key given to Peter, is placed upon Eliakim’s shoulder in Isaiah 22:22. Peter represents the branch of the one hundred and forty-four thousand who enter into covenant with Christ just before the Sunday law. In the passage Peter is in Caesarea Philippi, which is Panium of verses thirteen to fifteen of Daniel eleven. His name is changed, representing a covenant relationship, and the name Peter when approached with multiplying the numbered positions of each letter, equates to 144,000. The authority, or rod, or key that is placed upon Eliakim when Shebna is cast into a field like a ball, and is the “rod” which comes from the stump of Philadelphian Millerite Adventism that was cut down from 1856 unto 1863.

Жезл влади, представлений як ключ, даний Петрові, покладається на рамено Еліякима у Ісаї 22:22. Петро представляє гілку ста сорока чотирьох тисяч, які входять у завіт із Христом безпосередньо перед недільним законом. В уривку Петро перебуває в Кесарії Пилипа, яка є Паніумом віршів 13–15 одинадцятого розділу книги Даниїла. Його ім’я змінюється, що означає завітні стосунки, а ім’я «Петро», якщо обчислити його шляхом множення порядкових номерів кожної літери, дорівнює 144 000. Ця влада, або жезл, або ключ, що покладається на рамено Еліякима, коли Шевну кидають у поле, мов м’яч, є тим «жезлом», який походить від пня філадельфійського міллеритського адвентизму, зрубаного у 1856–1863 роках.

Peter is receiving the authority of God’s covenant people at the separation of the wheat and tares, for the wheat is to be lifted up as the wave loaf offering of Pentecost. The tares first are separated, as represented by the leaven in the Pentecostal wave loaves being removed through the baking process. The authority of the rod or key comes from the stump of a fallen kingdom and the branch that is the ensign comes from the root of Jessie and is the root of Jessie, for Jesus illustrates the end of a thing with the beginning of a thing. The root is the beginning and the branch the end. This prophetic application cannot be understood by the quibbling Jews of Christ time or today, for it is the primary principle of the methodology of the latter rain, and it is also represented as the key of the house of David. The key opens the door to the house of David which has been shut. The key opens the door unto the heavenly sanctuary, the house of David. The alpha of October 22, 1844 repeats in the omega of the Sunday law.

Петро отримує владу Божого завітного народу при відокремленні пшениці від куколю, бо пшениця має бути піднесена як похитне приношення хліба на П’ятидесятницю. Кукіль спершу відокремлюється, як це представлено закваскою в п’ятдесятницьких похитних хлібах, яку усувають у процесі випікання. Влада жезла або ключа походить від пня поваленого царства, а гілка, що є знаменом, походить від кореня Єссея і є коренем Єссея, бо Ісус показує кінець чогось через його початок. Корінь — це початок, а гілка — кінець. Це пророче застосування не можуть зрозуміти прискіпливі юдеї як часу Христа, так і сьогодні, бо це первинний принцип методології пізнього дощу, і це також представлено як ключ дому Давидового. Ключ відчиняє двері дому Давидового, які були зачинені. Ключ відчиняє двері до небесного святилища, дому Давидового. Альфа 22 жовтня 1844 року повторюється в Омезі недільного закону.

David, the son of Jessie records an enigma that marked the end of any further discussion with the quibbling Jews in the days of Christ, thus marking the end of His testimony to the Jews.

Давид, син Єссея, передає загадку, яка поклала край будь-якій подальшій дискусії з прискіпливими юдеями за днів Христа, тим самим ознаменувавши кінець Його свідчення юдеям.

> A Psalm of David. The Lord said unto my Lord, Sit thou at my right hand, until I make thine enemies thy footstool. The Lord shall send the rod of thy strength out of Zion: rule thou in the midst of thine enemies. Thy people shall be willing in the day of thy power, in the beauties of holiness from the womb of the morning: thou hast the dew of thy youth. The Lord hath sworn, and will not repent, Thou art a priest for ever after the order of Melchizedek. Psalms 110:1–4.

> Псалом Давида. Господь сказав моєму господу: Сиди праворуч мене, доки не зроблю твоїх ворогів підніжжям для твоїх ніг. Господь пошле з Сіону жезл твоєї сили: пануй посеред твоїх ворогів. Твій народ буде готовий у день твоєї сили, у пишноті святості, із лона ранку: у тебе — роса твоєї юності. Господь присягнув і не розкається: ти — священик навіки за чином Мелхіседека. Псалми 110:1–4.

Palmoni determined to place this passage in Psalm 110, which is of course another number in the world of mathematics that is recognized as a special number. Half of “220” and ten times “11” would lead a soul to expect the number “110” holds some significance, and it does—as does the passage itself. It is a song of David, and David is a symbol of the one hundred and forty-four thousand, so it is a verse from the song of the vineyard, which is the song of Moses and the Lamb. It identifies when the former husbandmen of the vineyard are passed by and the vineyard is given to the one hundred and forty-four thousand. When that happens, it is the “day of thy power” aligning with the power of Pentecost at the climax of the Pentecostal season.

Палмоні вирішив помістити цей уривок у Псалом 110, що, звісно, є ще одним числом у світі математики, яке визнають особливим. Половина «220» і десять разів по «11» спонукали б душу очікувати, що число «110» має певне значення, і так воно й є — як і сам уривок. Це пісня Давида, а Давид є символом ста сорока чотирьох тисяч, тож це вірш із пісні про виноградник, яка є піснею Мойсея й Агнця. У ній зазначено, коли колишніх виноградарів виноградника обминають, і виноградник передають ста сорока чотирьом тисячам. Коли це відбувається, настає «день твоєї сили», що збігається із силою П’ятидесятниці на кульмінації сезону П’ятидесятниці.

God’s people will be “willing” in the day they come from “the womb of the morning,” with the “dew of thy youth.” New birth is an illustration of conversion and life. The one hundred and forty-four thousand were taken from the womb in July of 2023, and they were born with the dew of their youth, for they were born into the message of the Midnight Cry, which also occurred with the Millerites in the beginning, or their “youth.” It is the same dew, for it is a repetition of the alpha history within the history of the omega. In the “day of their” ‘empowerment,’ when Shebna is driven “from” his “station, and from” his “state” and pulled “down” Eliakim, the one hundred and forty-four thousand are made omega priests, for they are made after the order of Melchizedek, for the one hundred and forty-four thousand shall not taste death, or as with Melchizedek they are priests forever.

Люди Божі будуть «готові» у день, коли вони вийдуть із «утроби ранку», з «росою твоєї юності». Нове народження є ілюстрацією навернення та життя. Сто сорок чотири тисячі були взяті з утроби в липні 2023 року, і вони народилися з росою своєї юності, бо вони народилися у звістці Опівнічного Крику, що також відбулося у мілеритів на початку, або їхньої «юності». Це та сама роса, бо це повторення історії альфи в межах історії омеги. У «день їхнього» «уповноваження», коли Шевну буде вигнано «з» його «посади і з» його «становища», а Еліякима «повалено», сто сорок чотири тисячі стають священиками омеги, бо їх поставлено за чином Мелхіседека, адже сто сорок чотири тисячі не скуштують смерті, або, як у випадку з Мелхіседеком, вони священики навіки.

In the “day of his power” the Lord will send the “rod of His strength out of Zion.” The authority of His kingdoms both grace (justification) and glory (sanctification) has been placed upon those who wear His crown of glory, for they represent His kingdom. The are sent out of Zion, for Zion’s meaning represents the ensign of the one hundred and forty-four thousand.

У «день Його сили» Господь пошле «жезло Своєї сили із Сіону». Влада Його царств — як благодаті (виправдання), так і слави (освячення) — покладена на тих, хто носить Його вінець слави, бо вони представляють Його царство. Вони послані із Сіону, бо значення Сіону представляє стяг ста сорока чотирьох тисяч.

> While the Pharisees were gathered together, Jesus asked them, Saying, What think ye of Christ? whose son is he? They say unto him, The son of David.

> Коли фарисеї зібралися разом, Ісус запитав їх, кажучи: "Що ви думаєте про Христа? Чий він син?" Вони кажуть йому: "Син Давидів."

> He saith unto them, How then doth David in spirit call him Lord, saying, The Lord said unto my Lord, Sit thou on my right hand, till I make thine enemies thy footstool? If David then call him Lord, how is he his son?

> Він каже їм: Як же Давид Духом називає його Господом, говорячи: «Господь сказав Господеві моєму: Сядь праворуч мене, доки не покладу ворогів твоїх підніжком ніг твоїх»? Якщо ж Давид називає його Господом, то як він йому син?

> And no man was able to answer him a word, neither durst any man from that day forth ask him any more questions. Matthew 24:41–46.

> І ніхто не міг відповісти йому ані словом, і від того дня ніхто вже не наважувався ставити йому жодних запитань. Матвія 24:41-46.

David’s prophetic relationship to Christ in terms of alpha and omega—the beginning and ending, is the primary rule of the “line upon line” methodology, and that rule could not be fathomed by the quibbling Jews anymore than a Laodicean Seventh-day Adventist can understand that the history of the Millerites during the message of the Midnight Cry was where the dew of heaven was poured out during the youth of Adventism. The “dew” of thy youth is upon the one hundred and forty-four thousand, and it began to sprinkle at 9/11, and the Sunday law is the “day of power,” when the remnant is anointed as priests after the order of Melchizedek.

Давидів пророчий стосунок до Христа у термінах альфи й омеги — початку й кінця — є основним правилом методології «лінія на лінію», і цього правила не могли збагнути прискіпливі юдеї так само, як лаодикійський адвентист сьомого дня не може зрозуміти, що історія міллеритів під час звістки Опівнічного кличу була тим періодом, коли небесна роса виливалася в юності адвентизму. «Роса» твоєї юності — на ста сорока чотирьох тисячах, і вона почала спадати 11 вересня, а недільний закон — це «день сили», коли рештка помазується на священиків за чином Мелхіседека.

Out of the stump of Laodicean Seventh-day Adventism (the church militant) comes the branch (the church triumphant), while out of the root of Jessie, the one hundred and forty-four thousand—are the branch of glorious fruit lifted up as a wave offering in the day of his power.

З пня лаодикійського Адвентизму сьомого дня (церква воююча) проростає гілка (церква тріумфуюча), тоді як із кореня Джессі сто сорок чотири тисячі — це гілка славного плоду, піднесена як жертва потрясання у день його сили.

We will continue these thoughts in the next article.

Ми продовжимо ці міркування у наступній статті.

> “Proverbs One

> Прислів’я один

> “April 1, 1850 To the ‘Little Flock.’

> 1 квітня 1850 року До «Малого стада».

> “Dear Brethren.—The Lord gave me a view, January 26, which I will relate. I saw that some of the people of God were stupid and dormant; and were but half awake, and did not realize the time we were now living in; and that the ‘man’ with the ‘dirt-brush’ had entered, and that some were in danger of being swept away. I begged of Jesus to save them, to spare them a little longer, and let them see their awful danger, that they might get ready before it should be forever too late. The angel said, ‘Destruction is coming like a mighty whirlwind.’ I begged of the angel to pity and to save those who loved this world, and were attached to their possessions, and were not willing to cut loose from them, and sacrifice them to speed the messengers on their way to feed the hungry sheep, who were perishing for want of spiritual food.

> Дорогі брати. — Господь дав мені видіння 26 січня, про яке я розповім. Я побачила, що деякі з Божого народу були нерозумні й дрімотні; лише напівпробуджені й не усвідомлювали часу, в який ми тепер живемо; і що «чоловік» із «щіткою для бруду» увійшов, і що деякі були в небезпеці, що їх змете. Я благала Ісуса врятувати їх, пощадити їх ще трохи й дати їм побачити свою жахливу небезпеку, щоб вони могли приготуватися, перш ніж стане назавжди запізно. Ангел сказав: «Гибель гряде, як могутній вихор». Я благала ангела змилуватися і спасти тих, хто любив цей світ, був прив’язаний до свого майна й не хотів відірватися від нього та пожертвувати ним, щоб прискорити посланців у їхній дорозі, щоб нагодувати голодних овець, які гинули від нестачі духовної поживи.

> “As I viewed poor souls dying for want of the present truth, and some who professed to believe the truth were letting them die, by withholding the necessary means to carry forward the work of God, the sight was too painful, and I begged of the angel to remove it from me. I saw that when the cause of God called for some of their property, like the young man who came to Jesus, [Matthew 19:16–22.] they went away sorrowful; and that soon the overflowing scourge would pass over and sweep their possessions all away, and then it would be too late to sacrifice earthly goods, and lay up a treasure in heaven.

> Коли я бачила бідні душі, що вмирали через брак теперішньої істини, а дехто, хто заявляв, що вірить істині, дозволяв їм помирати, утримуючи необхідні засоби, щоб провадити Божу справу, це видовище було надто болісним, і я благала ангела відвернути його від мене. Я побачила, що коли Божа справа вимагала частини їхнього майна, вони, подібно до юнака, який прийшов до Ісуса [Матвія 19:16-22.], відходили засмучені; і що невдовзі нищівний бич пронесеться й змете геть усе їхнє майно, і тоді вже буде запізно жертвувати земними благами та складати собі скарб на небі.

> “I then saw the glorious Redeemer, beautiful and lovely, that he left the realms of glory, and came to this dark and lonely world, to give his precious life and die, the just for the unjust. He bore the cruel mocking and scourging, and wore the platted crown of thorns, and sweat great drops of blood in the garden; while the burden of the sins of the whole world were upon him. The angel asked, ‘What for?’ O, I saw and knew that it was for us; for our sins he suffered all this, that by his precious blood he might redeem us unto God.

> Я тоді побачив славного Викупителя, прекрасного і милого, що він залишив царства слави і прийшов у цей темний і самотній світ, щоб віддати своє дорогоцінне життя і померти, праведний за неправедних. Він переніс жорстокі насмішки й бичування і носив сплетений терновий вінець, і в саду пітнів великими краплями крові; коли тягар гріхів усього світу лежав на ньому. Ангел запитав: «Навіщо?» О, я бачив і знав, що це було заради нас; за наші гріхи він усе це витерпів, щоб своєю дорогоцінною кров’ю викупити нас Богові.

> “Then again was held up before me those who were not willing to dispose of this world’s goods to save perishing souls, by sending them the truth, while Jesus stands before the Father, pleading his blood, his sufferings and his death for them; and while God’s messengers were waiting, ready to carry them the saving truth that they might be sealed with the seal of the living God. It was hard for some who professed to believe the present truth, to even do so little as to hand the messengers God’s own money, that he had lent them to be stewards over.

> Тоді мені знову було показано тих, хто не бажав пожертвувати благами цього світу, щоб спасти гинучі душі, посилаючи їм істину, тоді як Ісус стоїть перед Отцем, покликаючись на Свою кров, Свої страждання і Свою смерть за них; і тоді як Божі посланці чекали, готові нести їм спасенну істину, щоб вони були запечатані печаткою живого Бога. Деяким, які заявляли, що вірять у нинішню істину, було важко зробити навіть таке мале, як передати посланцям власні Божі гроші, які Він позичив їм для управління ними як доморядниками.

> “Then the suffering Jesus, his sacrifice and love so deep, as to give his life for them, was again held up before me; and then the lives of those who professed to be his followers, who had this world’s goods, and considered it so great a thing to help the cause of salvation. The angel said, ‘Can such enter heaven?’ Another angel answered, ‘No, never, never, never. Those who are not interested in the cause of God on earth, can never sing the song of redeeming love above.’

> Тоді переді мною знову постав Стражденний Ісус — Його жертва і така глибока любов, що Він віддав за них життя; а далі — життя тих, що називали себе Його послідовниками, мали блага цього світу і вважали надто великою справою — допомагати справі спасіння. Ангел сказав: «Чи можуть такі увійти до неба?» Інший ангел відповів: «Ні, ніколи, ніколи, ніколи. Ті, хто не цікавляться Божою справою на землі, ніколи не зможуть співати пісню викупної любові вгорі.»

> “I saw that the quick work that God was doing on earth would soon be cut short in righteousness, and that the swift messengers must speed on their way to search out the scattered flock. An angel said, ‘Are all messengers? No, no, God’s messengers have a message.’

> Я побачив, що швидка справа, яку Бог звершує на землі, незабаром буде скорочена праведністю, і що швидкі посланці повинні поспішати своїм шляхом, щоб розшукати розпорошену отару. Ангел сказав: «Чи всі — посланці? Ні, ні, Божі посланці мають послання».

> “I saw that the cause of God had been hindered, and dishonored by some travelling who had no message from God. Such will have to give an account to God for every dollar they have used in travelling where it was not their duty to go; for that money might have helped on the cause of God, and for the lack of it, souls have starved and died for the want of spiritual food, that might have been given them by God’s called and chosen messengers if they had had the means.

> Я бачив, що справі Божій перешкодили й зганьбили її деякі мандрівники, які не мали послання від Бога. Такі дадуть Богові звіт за кожен долар, який вони витратили на подорожі туди, куди їм не належало йти; бо ті гроші могли б допомогти справі Божій, а через їхню нестачу душі голодували й помирали від браку духовної поживи, яку могли б дати їм Божі покликані й вибрані посланці, якби мали засоби.

> “The mighty shaking has commenced, and will go on, and all will be shaken out who are not willing to take a hold and unyielding stand for the truth, and sacrifice for God and his cause. The angel said, ‘Think ye that any will be compelled to sacrifice. No. no. It must be a free-will offering. It will take all to buy the field.’—I cried to God to spare his people, some of whom were fainting and dying.

> Могутнє потрясіння почалося і триватиме, і будуть відсіяні всі, хто не бажає зайняти міцну й непохитну позицію за істину та жертвувати заради Бога й його справи. Ангел сказав: «Чи гадаєте, що когось примусять жертвувати? Ні. Ні. Це має бути добровільна жертва. Щоб купити поле, доведеться віддати все». — Я взивав до Бога, щоб пощадив його народ, дехто з яких непритомнів і помирав.

> “I saw that those who have strength to labor with their hands, and help sustain the cause, were as accountable for that strength, as others were for their property.

> Я бачив, що ті, хто мають силу працювати своїми руками і допомагати підтримувати справу, були так само відповідальними за цю силу, як інші — за своє майно.

> “Then I saw that the judgments of Almighty God were speedily coming. I begged of the angel to speak in his language to the people. Said he, ‘All the thunders and lightnings of Mount Sinai would not move those who will not be moved by the plain truths of the word of God; neither would an angel’s message awake them.’” Review and Herald, April 1, 1850.

> Тоді я побачив, що суди Всемогутнього Бога швидко наближаються. Я благав ангела, щоб він заговорив до людей своєю мовою. Він сказав: «Усі громи й блискавиці гори Сінаю не вплинули б на тих, кого не зворушують прості істини Слова Божого; ані звістка ангела не пробудила б їх». Review and Herald, 1 квітня 1850 р.

Back to Articles