Article

# Rome Establishes the Vision - Number Four

Рим формує бачення - четвертий номер

Reviving Old Controversies: The Battle Over Prophetic Interpretation in Adventism

Відродження давніх суперечок: боротьба навколо тлумачення пророцтв у адвентизмі

Author

Jeff Pippenger

Published

August 8, 2024

Formats

PDF
Word

We have been forewarned that “old controversies” would be revived in the last days.

Нас заздалегідь попередили, що «старі суперечки» відродяться в останні дні.

> “In history and prophecy the Word of God portrays the long continued conflict between truth and error. That conflict is yet in progress. Those things which have been, will be repeated. Old controversies will be revived, and new theories will be continually arising.” Selected Messages, book 2, 109.

> «В історії та пророцтві Слово Боже змальовує довготривалий конфлікт між істиною та помилкою. Цей конфлікт і досі триває. Те, що було, повториться. Старі суперечки будуть відроджені, а нові теорії постійно виникатимуть». Вибрані послання, книга 2, 109.

Invariably those old controversies were a satanic attempt to undermine the role of Modern Rome, for it is papal Rome of the last days who establishes the vision. There are several examples of this fact in the history of Adventism. The first was the controversy between the Protestants and the Millerites as represented upon the 1843 pioneer chart. The only reference on the sacred 1843 pioneer chart, which “was directed by the Lord and should not be altered,” that was not a direct reference to a prophetic truth of God’s word, was the representation of the controversy of the Millerites with the Protestants of that period. The Protestants identified the “robbers of thy people” of Daniel chapter eleven, verse fourteen as Antiochus Epiphanes, while the Millerites knew it was Rome.

Незмінно ті давні суперечки були сатанинною спробою підірвати роль сучасного Риму, бо саме папський Рим останніх днів утверджує видіння. Є кілька прикладів цього факту в історії адвентизму. Першою була суперечка між протестантами та мілеритами, представлена на піонерській діаграмі 1843 року. Єдиною згадкою на священній піонерській діаграмі 1843 року, яка "була спрямована Господом і не повинна бути змінена", що не була прямим посиланням на пророчу істину Божого слова, було відображення суперечки мілеритів із протестантами того періоду. Протестанти ототожнювали "грабіжників твого народу" з одинадцятого розділу, чотирнадцятого вірша книги Даниїла як Антіоха Епіфана, тоді як мілерити знали, що це Рим.

> “164 Death of Antiochus Epiphanes, who of course, stood not up against the Prince of Princes, as he had been 164 yrs. dead before the Prince of Princes was born.” 1843 Pioneer Chart.

> "164 Смерть Антіоха Епіфана, який, звісно, не виступав проти Князя князів, оскільки він помер за 164 роки до народження Князя князів." 1843 Піонерська діаграма.

Thereafter there was the controversy between James White and Uriah Smith over the correct identification of the “king of the north” in Daniel chapter eleven. James was correct in identifying the “king of the north” in the final verses of Daniel eleven as papal Rome, or as I call it modern Rome. Smith argued the “king of the north” of Daniel chapter eleven, verse thirty-six was atheistic France.

Після цього виникла суперечка між Джеймсом Вайтом і Урією Смітом щодо правильного ототожнення «царя півночі» в одинадцятому розділі книги Даниїла. Джеймс мав рацію, ототожнюючи «царя півночі» в останніх віршах одинадцятого розділу Даниїла з папським Римом, або, як я це називаю, сучасним Римом. Сміт стверджував, що «цар півночі» одинадцятого розділу Даниїла, вірш тридцять шостий, — це атеїстична Франція.

> “VERSE 36. And the king shall do according to his will; and he shall exalt himself, and magnify himself above every god, and shall speak marvelous things against the God of gods, and shall prosper till the indignation be accomplished; for that that is determined shall be done.

> Вірш 36. І цар чинитиме на свій розсуд; і звеличить себе та піднесе себе над кожним богом, і говоритиме нечувані речі проти Бога богів, і матиме успіх, доки не звершиться гнів; бо те, що визначено, буде здійснено.

> “The king here introduced cannot denote the same power which was last noticed; namely, the papal power; for the specifications will not hold good if applied to that power.” Uriah Smith, Daniel and Revelation, 292.

> «Цар, згаданий тут, не може позначати ту саму владу, про яку щойно йшлося; а саме папську владу; бо наведені ознаки не відповідатимуть, якщо застосувати їх до тієї влади». Урія Сміт, Даниїл і Об’явлення, 292.

Smith inserted his own “private interpretation” when he stated, “The king here introduced cannot denote the same power which was last noticed; namely, the papal power; for the specifications will not hold good if applied to that power.” God’s word never fails, and it is grammatically incorrect to use a human proposition to deny the clear grammatical structure of the passage. The verse says “and the king” which demands that the king being identified is the same king represented in the previous passage. There is no evidence of a new king, and Smith affirms the “same power which was last noticed” was the “papal power.” He acknowledges in his book that from verse thirty-one through verse thirty-five is the papal power, and with no grammatical evidence identifying a new king in verse thirty-six, he simply argues that the verses following verse thirty-five do not represent the prophetic characteristics of the papal power. He therefore inserts his opinion about France.

Сміт додав власне «приватне тлумачення», коли заявив: «Цар, введений тут, не може означати ту саму владу, про яку щойно йшлося; а саме, папську владу; бо наведені ознаки не матимуть сили, якщо застосувати їх до тієї влади». Боже Слово ніколи не підводить, і граматично некоректно використовувати людське твердження, щоб заперечити чітку граматичну структуру уривка. У вірші сказано «і цар», що вимагає, аби згаданий тут цар був тим самим царем, який представлений у попередньому уривку. Немає жодних свідчень про нового царя, і Сміт стверджує, що «та сама влада, про яку щойно йшлося», була «папською владою». Він визнає у своїй книзі, що від вірша тридцять першого до вірша тридцять п’ятого йдеться про папську владу, а без граматичних доказів, які ідентифікували б нового царя у тридцять шостому вірші, він просто твердить, що вірші після тридцять п’ятого вірша не відображають пророчих характеристик папської влади. Тому він вносить свою думку про Францію.

When Smith addresses verse forty, the faulty prophetic platform he has erected with his private interpretation forces him to identify a three way war, that by his conjectures identifies the king of the south as Egypt, who in the verse “pushes” against France, and Turkey he identifies as the king of the north who also comes against France. That added human interpretation builds a prophetic model that has Smith identifying a literal Armageddon, where Turkey marches to Jerusalem, marking the close of human probation as Michael stands up. Many books in Adventism’s history have been written correctly identifying the fallacy of such an application.

Коли Сміт розглядає сороковий вірш, хибна пророча платформа, яку він спорудив на своєму приватному тлумаченні, змушує його визначити тристоронню війну, яка, згідно з його припущеннями, ототожнює царя півдня з Єгиптом, що в цьому вірші «наступає» на Францію, а Туреччину він ототожнює з царем півночі, який також іде проти Франції. Це додане людське тлумачення вибудовує пророчу модель, у якій Сміт визначає буквальний Армагеддон, де Туреччина прямує до Єрусалима, що знаменує закриття випробувального часу для людства, коли Михаїл встане. Упродовж історії адвентизму було написано багато книжок, які правильно виявляють хибність такого застосування.

It is not the purpose of this article to address the fruits of Uriah Smith’s private interpretation, but simply to identify the controversy that ensued when he began to promote his private interpretation, for as James White opposed his fallacious view it became another line of controversy in Adventism where the correct identification of Rome was attacked by a false application.

Метою цієї статті не є розгляд наслідків приватного тлумачення Урії Сміта, а лише окреслити полеміку, що виникла, коли він почав просувати своє приватне тлумачення, адже, коли Джеймс Вайт виступив проти його хибного погляду, це стало ще одним напрямом полеміки в адвентизмі, де правильне ототожнення Риму було атаковане помилковим застосуванням.

There was also the long-drawn-out controversy over “the daily” in the book of Daniel, when Laodicean Adventism adopted the apostate Protestant view identifying “the daily” in the book of Daniel as Christ’s sanctuary ministry, in contradiction to the established foundational truth that “the daily” was a symbol of pagan Rome.

Була також затяжна суперечка щодо «щоденного» в книзі Даниїла, коли лаодикійський адвентизм прийняв відступницький протестантський погляд, що ототожнює «щоденне» в книзі Даниїла зі служінням Христа у святині, всупереч усталеній основоположній істині, що «щоденне» було символом язичницького Риму.

> “Then I saw in relation to the ‘daily’ (Daniel 8:12) that the word ‘sacrifice’ was supplied by man’s wisdom, and does not belong to the text, and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry. When union existed, before 1844, nearly all were united on the correct view of the ‘daily’; but in the confusion since 1844, other views have been embraced, and darkness and confusion have followed. Time has not been a test since 1844, and it will never again be a test.” Early Writings, 74.

> Тоді я побачила стосовно «щоденного» (Дан. 8:12), що слово «жертва» було додано людською мудрістю і не належить до тексту, і що Господь дав правильне розуміння цього тим, хто виголошував клич години суду. Коли існувала єдність, до 1844 року, майже всі були одностайні щодо правильного розуміння «щоденного»; але в сум’ятті після 1844 року були прийняті інші погляди, і настали темрява й сум’яття. Від 1844 року час не був випробуванням і вже ніколи ним не буде. Ранні твори, 74.

At the time of the end, in 1989, when the last six verses of Daniel eleven were unsealed, the king of the north was then recognized to be papal Rome, just as James White previously identified in his controversy with Uriah Smith. White had applied the methodology of “line upon line” as he addressed Smith’s fallacy. White argued if the last power represented in Daniel two, and the last power represented in Daniel seven, and the last power represented in Daniel eight were all Rome, then upon three lines of witnesses the power who comes to his end in Daniel eleven is Rome, not Smith’s claim that it is Turkey.

У час кінця, у 1989 році, коли були розкриті останні шість віршів одинадцятого розділу книги пророка Даниїла, царем півночі тоді було визнано папський Рим, як це раніше визначив Джеймс Вайт у своїй полеміці з Урією Смітом. Вайт застосував методологію «лінія на лінію», спростовуючи помилку Сміта. Вайт доводив: якщо остання держава, представлена в Даниїла 2, і остання держава, представлена в Даниїла 7, і остання держава, представлена в Даниїла 8, — усі вони Рим, то на підставі трьох ліній свідчення держава, яка приходить до свого кінця в Даниїла 11, — це Рим, а не Туреччина, як твердив Сміт.

The prophetic movement of the third angel which began in 1989, was confronted shortly after September 11, 2001 with a controversy over Joel chapter one. Within the first five verses, two witnesses, first of generations, then of insects identify a progressive destruction brought upon Adventism by Rome. The “drunkards” in prophecy according to Isaiah are the “scornful men which rule Jerusalem.” They awake in the fourth and final generation. The progressive destruction is a spiritual destruction for it is addressing Jerusalem of the last days, and from the rebellion of 1863 onward the Laodicean Seventh-day Adventists progressively imbibed in the doctrines of Rome.

Пророчий рух третього ангела, який розпочався 1989 року, невдовзі після 11 вересня 2001 року зіткнувся із суперечкою щодо першого розділу книги пророка Йоіла. У перших п’яти віршах два свідки — спочатку покоління, потім комахи — засвідчують поступове руйнування, завдане адвентизму Римом. «П’яниці» у пророцтві, за Ісаєю, — це «мужі насмішники, які правлять Єрусалимом». Вони пробуджуються у четвертому й останньому поколінні. Це поступове руйнування є духовним, бо йдеться про Єрусалим останніх днів, і, починаючи з бунту 1863 року, лаодикійські адвентисти сьомого дня поступово переймали доктрини Риму.

> The word of the Lord that came to Joel the son of Pethuel. Hear this, ye old men, and give ear, all ye inhabitants of the land. Hath this been in your days, or even in the days of your fathers? Tell ye your children of it, and let your children tell their children, and their children another generation. That which the palmerworm hath left hath the locust eaten; and that which the locust hath left hath the cankerworm eaten; and that which the cankerworm hath left hath the caterpillar eaten. Awake, ye drunkards, and weep; and howl, all ye drinkers of wine, because of the new wine, for it is cut off from your mouth. Joel 1:1–5.

> Слово Господнє, що було до Йоіла, сина Петуїла. Послухайте це, старці, і прихиліть ухо, всі ви, мешканці землі. Чи бувало таке за ваших днів або навіть за днів ваших батьків? Розкажіть про це своїм дітям, а нехай ваші діти розкажуть своїм дітям, а їхні діти — іншому поколінню. Що залишила гусінь, те поїла сарана; а що залишила сарана, те поїла черва; а що залишила черва, те поїла гусениця. Прокиньтеся, п’яниці, й плачте, і голосіть, усі, хто п’є вино, через молоде вино, бо воно відняте від ваших уст. Йоіл 1:1-5.

After the great buildings of New York City came down, it was understood that the latter rain then began to “sprinkle”, and that the controversy of Habakkuk chapter two, that was fulfilled in Millerite history, was once again under way. The controversy was over correct prophetic methodology.

Після того як великі будівлі міста Нью-Йорка впали, стало зрозуміло, що пізній дощ тоді почав «покрапувати», і що суперечка з другого розділу книги пророка Аваккука, яка здійснилася в історії міллеритів, знову розгорілася. Суперечка стосувалася правильної пророчої методології.

> I will stand upon my watch, and set me upon the tower, and will watch to see what he will say unto me, and what I shall answer when I am reproved. And the Lord answered me, and said, Write the vision, and make it plain upon tables, that he may run that readeth it. For the vision is yet for an appointed time, but at the end it shall speak, and not lie: though it tarry, wait for it; because it will surely come, it will not tarry. Behold, his soul which is lifted up is not upright in him: but the just shall live by his faith. Yea also, because he transgresseth by wine, he is a proud man, neither keepeth at home, who enlargeth his desire as hell, and is as death, and cannot be satisfied, but gathereth unto him all nations, and heapeth unto him all people. Habakkuk 2:1–5.

> Стану на свою сторожу та поставлю себе на вежі, і пильнуватиму, щоб побачити, що Він скаже мені, і що я відповім на мою скаргу. І відповів мені Господь і сказав: Напиши видіння, і ясно виклади його на таблицях, щоб біг той, хто читає його. Бо видіння ще на призначений час, і до кінця воно промовить і не збреше; хоч і забариться, чекай його, бо неодмінно прийде, не забариться. Ось гордий: душа його неправедна в ньому, а праведний житиме вірою своєю. Також, бо вино зраджує; він пихатий чоловік, що не затримується вдома, розширює свою жадобу, як шеол, і, як смерть, не насититься, але збирає до себе всі народи й накопичує до себе всі племена. Авакума 2:1–5.

The testing of Habakkuk two typified the testing of the movement of the one hundred and forty-four thousand which began when the mighty angel of Revelation chapter eighteen descended on September 11, 2001. Then a controversy began between those who stood upon the foundations of Adventism represented upon the 1843 pioneer chart, and those who in Habakkuk transgress “by wine” and who were the “drunkards” of Joel who then “awoke,” only to have the “new wine” cut off from their “mouth.”

Випробування, описане в другому розділі Авакума, було прообразом випробування руху ста сорока чотирьох тисяч, що почався, коли 11 вересня 2001 року зійшов могутній ангел вісімнадцятого розділу Об’явлення. Тоді почалася суперечка між тими, хто стояв на підвалинах адвентизму, зображених на піонерській таблиці 1843 року, і тими, хто, за Авакумом, «переступає через вино», і хто були «п’яницями» Йоіла, які тоді «прокинулися», але лише для того, щоб «нове вино» було відняте від їхніх «уст».

The Hebrew word “reproved” in verse one means “argued with”. The argument given to the Millerite watchmen was represented upon the 1843 pioneer chart which was produced in May of 1842 in fulfillment of these verses. One class who lived by their faith was in controversy over the prophetic present truth message for that period, with another class who transgressed by wine. Those are Joel’s drunkards who awake to find the wine, a symbol of doctrine, is cut off from their mouths. They are Isaiah’s drunkards of Ephraim who rule Jerusalem and are unable to understand the book that is sealed.

Єврейське слово «reproved» у першому вірші означає «сперечатися з». Аргумент, поданий міллеритським сторожам, було представлено на піонерській діаграмі 1843 року, яку створили в травні 1842 року на виконання цих віршів. Одна група, що жила своєю вірою, перебувала в суперечці щодо пророчого послання теперішньої істини для того періоду з іншою групою, яка згрішала вином. Це п’яниці Йоіла, які прокидаються й виявляють, що вино, символ вчення, відняте від їхніх уст. Вони — Ісаєві п’яниці Єфрема, які правлять Єрусалимом і не здатні зрозуміти книгу, що запечатана.

> Woe to the crown of pride, to the drunkards of Ephraim, whose glorious beauty is a fading flower, which are on the head of the fat valleys of them that are overcome with wine! Behold, the Lord hath a mighty and strong one, which as a tempest of hail and a destroying storm, as a flood of mighty waters overflowing, shall cast down to the earth with the hand. The crown of pride, the drunkards of Ephraim, shall be trodden under feet. . .. Stay yourselves, and wonder; cry ye out, and cry: they are drunken, but not with wine; they stagger, but not with strong drink. . .. Wherefore hear the word of the Lord, ye scornful men, that rule this people which is in Jerusalem. For the Lord hath poured out upon you the spirit of deep sleep, and hath closed your eyes: the prophets and your rulers, the seers hath he covered. And the vision of all is become unto you as the words of a book that is sealed, which men deliver to one that is learned, saying, Read this, I pray thee: and he saith, I cannot; for it is sealed: And the book is delivered to him that is not learned, saying, Read this, I pray thee: and he saith, I am not learned. Isaiah 28:1–3, 14; 29:9–12.

> Горе вінцю пихи, п’яницям Єфраїма, чия славна краса — квітка, що в’яне, які на вершині родючих долин тих, кого перемогло вино! Ось, у Господа є могутній і сильний, який, мов градова буря та нищівна хуртовина, як потік могутніх вод, що розливається, — повалить на землю рукою. Вінець пихи, п’яниці Єфраїма, буде потоптаний ногами. . .. Зупиніться та дивуйтеся; волайте й кричіть: вони п’яні, але не від вина; хитаються, але не від міцного напою. . .. Тому слухайте слово Господнє, ви, глузівники, що керуєте цим народом, який у Єрусалимі. Бо Господь вилив на вас дух глибокого сну й заплющив ваші очі — пророків; а ваших начальників, провидців, Він укрив. І все це видіння стало для вас, як слова запечатаної книги, яку дають тому, хто грамотний, кажучи: Прочитай це, прошу тебе; а він каже: Не можу, бо вона запечатана. А книгу дають тому, хто неграмотний, кажучи: Прочитай це, прошу тебе; а він каже: Я неграмотний. Ісая 28:1–3, 14; 29:9–12.

The argument of Habakkuk between the drunkards of Ephraim and those who walk by faith in God’s prophetic Word is specifically identified as the argument over correct versus incorrect methodology in Isaiah’s testimony, for Isaiah identifies that it is the methodology of “line upon line” that causes the drunkards to stumble and enter into a covenant of death.

Спір Авакума між п’яницями Єфрема та тими, хто живуть вірою в Боже пророче Слово, чітко визначено як суперечку щодо правильної чи неправильної методології у свідченні Ісаї, бо Ісая вказує, що саме методологія «рядок за рядком» змушує п’яниць спотикатися й увійти в завіт зі смертю.

> But they also have erred through wine, and through strong drink are out of the way; the priest and the prophet have erred through strong drink, they are swallowed up of wine, they are out of the way through strong drink; they err in vision, they stumble in judgment. For all tables are full of vomit and filthiness, so that there is no place clean. Whom shall he teach knowledge? and whom shall he make to understand doctrine? them that are weaned from the milk, and drawn from the breasts. For precept must be upon precept, precept upon precept; line upon line, line upon line; here a little, and there a little: For with stammering lips and another tongue will he speak to this people. To whom he said, This is the rest wherewith ye may cause the weary to rest; and this is the refreshing: yet they would not hear. But the word of the Lord was unto them precept upon precept, precept upon precept; line upon line, line upon line; here a little, and there a little; that they might go, and fall backward, and be broken, and snared, and taken. Wherefore hear the word of the Lord, ye scornful men, that rule this people which is in Jerusalem. Because ye have said, We have made a covenant with death, and with hell are we at agreement; when the overflowing scourge shall pass through, it shall not come unto us: for we have made lies our refuge, and under falsehood have we hid ourselves. Isaiah 28:7–15.

> Але й вони помиляються через вино, і від міцного напою сходять із дороги; священик і пророк помиляються від міцного напою, їх поглинуло вино, вони сходять із дороги від міцного напою; блудять у видінні, спотикаються в суді. Бо всі столи повні блювоти й нечистоти, так що немає місця чистого. Кого ж Він навчить знання? і кому дасть зрозуміти вчення? Тих, що відлучені від молока, відняті від грудей? Бо припис на припис, припис на припис; рядок на рядок, рядок на рядок; трохи тут, трохи там. Бо заїкуватими устами та іншою мовою говоритиме Він до цього народу. Тим, яким Він казав: Ось спочинок, дайте спочити стомленому; і ось освіження; та вони не схотіли слухати. І було для них слово Господнє: припис на припис, припис на припис; рядок на рядок, рядок на рядок; трохи тут, трохи там; щоб вони йшли, та падали навзнак, і розбивалися, і попадалися в тенета, і були схоплені. Тому послухайте слово Господнє, глузливці, що правите цим народом, який у Єрусалимі. Бо ви сказали: Ми уклали союз зі смертю, і з пеклом маємо угоду; коли перейде навальна кара, вона не прийде до нас: бо неправду ми зробили собі притулком, і під облудою сховалися. Ісая 28:7–15.

Isaiah then identifies what God placed into the controversy of Habakkuk that would bring judgment upon the drunkards, and it was the foundation stone, the “seven times” of Leviticus twenty-six, which was the first time prophecy that Gabriel and the angels led William Miller to understand.

Тоді Ісая вказує на те, що Бог вклав у суперечку Авакума, що принесе суд на п’яниць, і це був наріжний камінь — «сім часів» двадцять шостого розділу книги Левіт, перше пророцтво про час, до розуміння якого Гавриїл і ангели привели Вільяма Міллера.

> Therefore thus saith the Lord God, Behold, I lay in Zion for a foundation a stone, a tried stone, a precious corner stone, a sure foundation: he that believeth shall not make haste. Judgment also will I lay to the line, and righteousness to the plummet: and the hail shall sweep away the refuge of lies, and the waters shall overflow the hiding place. And your covenant with death shall be disannulled, and your agreement with hell shall not stand; when the overflowing scourge shall pass through, then ye shall be trodden down by it. Isaiah 28:16–18.

> Тому так говорить Господь Бог: Ось, Я кладу на Сіоні камінь за підвалину, камінь випробуваний, дорогоцінний наріжний камінь, міцну підвалину; хто вірує, не поквапиться. І покладу правосуддя за мірило, а праведність — за відвіс; і град змете притулок неправди, а води затоплять сховище. І ваш заповіт зі смертю буде скасований, і ваша угода з пеклом не встоїть; коли пройде бич, що валиться потоком, тоді будете ним потоптані. Ісаї 28:16-18.

Shortly after the Lord led His people back to the old paths, beginning on September 11, 2001 there was a group who had been participating in the movement who determined that the four insects of Joel represented Islam of the third Woe. When the methodology of “line upon line” had been opened up to God’s people in that final generation, a key prophetic rule was recognized. That rule is the triple application of prophecy, and the group that determined the four generations of Joel represented Islam of the third Woe, they incorrectly applied the rule of a triple application of prophecy to uphold their incorrect application.

Невдовзі після того, як Господь повернув Свій народ до стародавніх стежок, починаючи з 11 вересня 2001 року серед учасників руху існувала група, яка дійшла висновку, що чотири комахи пророка Йоіла представляли іслам третього «Горе». Коли методологія «лінія на лінію» була відкрита Божому народові в тому останньому поколінні, було визнано ключове пророче правило. Це правило — потрійне застосування пророцтва, і група, яка визнала, що чотири покоління Йоіла представляли іслам третього «Горе», неправильно застосувала це правило потрійного застосування пророцтва, щоб обґрунтувати своє хибне тлумачення.

Then in the 2014 time period Satan was allowed into this movement with the homosexual “woke” agenda out of Great Britain and Australia that based its attack upon a false interpretation of the history represented in Daniel chapter eleven verses one through fifteen. The pro-homosexual leaders who infiltrated and attacked this movement ultimately claimed that Adventism needed to apologize to the pope of Rome, for supposedly making false accusations against the antichrist, the pope of Rome. The purpose of this attack was to slay the movement, and primarily to produce confusion on the very passage (Daniel 11:1–15) where “the robbers of thy people” are identified.

Тоді, у період 2014 року, Сатані було дозволено увійти до цього руху через гомосексуальну "woke"-програму з Великої Британії та Австралії, яка будувала свою атаку на хибному тлумаченні історії, викладеної в одинадцятому розділі книги Даниїла, віршах з першого по п’ятнадцятий. Про-гомосексуальні лідери, які проникли в цей рух і атакували його, зрештою заявили, що адвентизм має вибачитися перед Папою Римським за нібито висунення неправдивих звинувачень проти антихриста, Папи Римського. Метою цієї атаки було знищити цей рух і насамперед внести плутанину щодо самого уривка (Даниїла 11:1-15), де названо "розбійників твого народу".

All these controversies were an attempt by Satan to confuse the symbol of papal Rome. There is nothing new under the sun, according to the wisest man who ever lived. Today the controversy is again based upon the identification of Rome, symbolized as “the robbers of thy people”. The new and private interpretation claims “the robbers of thy people” is the United States, and in doing so they are evidently unaware that this is the identical controversy as the very first controversy between the Millerites and Protestants, and the old saying attributed to sixteenth century author John Heywood that states, “There are none so blind as those who will not see.” Another variation of his phrase is “None so deaf as those who will not hear.” Most probably don’t know this phrase is attributed to Heywood, nor do they understand that the phrase of Heywood was derived from the Bible passages such as found in Jeremiah, Isaiah and quoted by Jesus in the New Testament.

Усі ці суперечки були спробою Сатани заплутати символ папського Риму. Немає нічого нового під сонцем, за словами наймудрішої людини, яка коли-небудь жила. Сьогодні суперечка знову ґрунтується на ототожненні Риму, символізованого як «розбійники народу твого». Нове приватне тлумачення стверджує, що «розбійники народу твого» — це Сполучені Штати, і, роблячи так, вони, очевидно, не усвідомлюють, що це та сама суперечка, що й найперша між міллеритами та протестантами. Існує й старий вислів, приписуваний авторові XVI століття Джону Гейвуду: «Немає нікого такого сліпого, як той, хто не хоче бачити». Інший варіант цього вислову: «Немає нікого такого глухого, як той, хто не хоче чути». Більшість, ймовірно, не знає, що цей вислів приписують Гейвуду, і не розуміє, що вислів Гейвуда походить з біблійних уривків, зокрема з Єремії та Ісаї, а також процитований Ісусом у Новому Завіті.

> Hear now this, O foolish people, and without understanding; which have eyes, and see not; which have ears, and hear not. Jeremiah 5:21.

> Послухайте ж це, о, люди безумні й без розуміння; які мають очі, та не бачать; які мають вуха, та не чують. Єремія 5:21.

It is Daniel’s “wicked” and Matthew’s “foolish virgins” that do not understand the “increase of knowledge”. The increase of knowledge in 1989 was primarily the recognition that the last six verses of Daniel chapter eleven identify the final rise and fall of papal, or as I labeled it Modern Rome. The verses identify the United States, but only the relation of the United States to the papal power. The “wicked” and “foolish” are contrasted with the “wise”, and the wise of the last days do have understanding of the increase of knowledge in 1989. The foolish are those who have eyes, but do not see, and ears and do not hear.

Саме «нечестиві» у Даниїла й «нерозумні діви» у Матвія не розуміють «примноження знання». Примноження знання у 1989 році полягало насамперед у визнанні, що останні шість віршів одинадцятого розділу книги Даниїла окреслюють остаточне піднесення та падіння папства, або, як я це назвав, Сучасного Риму. Ці вірші вказують на Сполучені Штати, але лише щодо стосунку Сполучених Штатів до папської влади. «Нечестиві» й «нерозумні» протиставляються «мудрим», і мудрі останніх днів розуміють примноження знання у 1989 році. Нерозумні — це ті, що мають очі, але не бачать, і вуха, але не чують.

> Also I heard the voice of the Lord, saying, Whom shall I send, and who will go for us? Then said I, Here am I; send me. And he said, Go, and tell this people, Hear ye indeed, but understand not; and see ye indeed, but perceive not. Make the heart of this people fat, and make their ears heavy, and shut their eyes; lest they see with their eyes, and hear with their ears, and understand with their heart, and convert, and be healed. Isaiah 6:8–10.

> І почув я голос Господа, що говорив: Кого Я пошлю, і хто піде для нас? Тоді сказав я: Ось я, пошли мене. І Він сказав: Іди й скажи цьому народові: Слухаєте справді, але не розумієте; і бачите справді, але не сприймаєте. Зроби огрубілим серце цього народу, обтяж його вуха і закрий його очі, щоб очима не бачили, і вухами не чули, і серцем не розуміли, і не навернулися, і не були зцілені. Ісая 6:8–10.

The people being addressed in Isaiah chapter six, are those who profess to be in the “present truth” message that arrived on September 11, 2001, for Isaiah six marks the passage as occurring when “the earth is full of the glory of the Lord”. The earth was lightened with God’s glory when the angel of Revelation eighteen descended when the great buildings of New York City were thrown down by a touch from God.

Люди, до яких звертається шостий розділ книги Ісаї, — це ті, хто заявляють, що перебувають у вістці «теперішньої істини», яка прийшла 11 вересня 2001 року, бо шостий розділ книги Ісаї вказує, що це відбувається, коли «земля повна слави Господньої». Земля була осяяна Божою славою, коли зійшов ангел з вісімнадцятого розділу книги Об’явлення, коли великі будівлі міста Нью-Йорк були повалені Божим дотиком.

> In the year that king Uzziah died I saw also the Lord sitting upon a throne, high and lifted up, and his train filled the temple. Above it stood the seraphims: each one had six wings; with twain he covered his face, and with twain he covered his feet, and with twain he did fly. And one cried unto another, and said, Holy, holy, holy, is the Lord of hosts: the whole earth is full of his glory. And the posts of the door moved at the voice of him that cried, and the house was filled with smoke. Isaiah 6:1–4.

> У рік смерті царя Уззії я бачив Господа, що сидів на престолі, високому та піднесеному, а край Його одежі наповнював храм. Над Ним стояли серафими: у кожного по шість крил; двома вони закривали обличчя, двома закривали ноги, а двома літали. І кликали вони одне до одного й казали: Святий, святий, святий Господь Саваот, — уся земля повна Його слави. І захиталися одвірки від голосу того, хто кликав, і дім наповнився димом. Ісая 6:1-4.

Sister White connects the angel’s proclamation with the event that marks when the angel of Revelation chapter eighteen fills the earth with his glory.

Сестра Вайт пов'язує проголошення ангела з подією, що знаменує час, коли ангел з вісімнадцятого розділу книги Об'явлення наповнює землю своєю славою.

> “When God was about to send Isaiah with a message to His people, He first permitted the prophet to look in vision into the holy of holies within the sanctuary. Suddenly the gate and the inner veil of the temple seemed to be uplifted or withdrawn, and he was permitted to gaze within, upon the holy of holies, where even the prophet’s feet might not enter. There rose before him a vision of Jehovah sitting upon a throne high and lifted up, while the train of His glory filled the temple. Around the throne were seraphim, as guards about the great King, and they reflected the glory that surrounded them. As their songs of praise resounded in deep notes of adoration, the pillars of the gate trembled, as if shaken by an earthquake. With lips unpolluted by sin, these angels poured forth the praises of God. ‘Holy, holy, holy, is the Lord of hosts,’ they cried; ‘the whole earth is full of His glory.’ [See Isaiah 6:1–8.]

> Коли Бог збирався послати Ісаю з посланням до Свого народу, Він спершу дозволив пророкові у видінні зазирнути в Святе Святих святилища. Раптом брама і внутрішня завіса храму, здавалося, піднялися або були відсунуті, і йому було дозволено вдивитися всередину, у Святе Святих, куди навіть ноги пророка не сміли ступити. Постало перед ним видіння Єгови, що сидів на престолі, високому й вознесеному, а шлейф Його слави наповнював храм. Навколо престолу були серафими, як вартові при Великому Царі, і вони відбивали славу, що їх оточувала. Коли їхні хвалебні пісні лунали глибокими нотами поклоніння, стовпи брами тремтіли, немов струшені землетрусом. Неоскверненими гріхом устами ці ангели виливали хвалу Богові. «Свят, свят, свят — Господь Саваот», — вигукували вони; «уся земля повна Його слави». [Див. Ісая 6:1-8.]

> “The seraphim around the throne are so filled with reverential awe as they behold the glory of God, that they do not for an instant look upon themselves with admiration. Their praise is for the Lord of hosts. As they look into the future, when the whole earth shall be filled with His glory, the triumphant song is echoed from one to another in melodious chant, ‘Holy, holy, holy, is the Lord of hosts.’” Gospel Workers, 21.

> Серафими довкола престолу так сповнені благоговійного трепету, споглядаючи славу Бога, що й на мить не милуються собою. Вся їхня хвала — Господу сил. Дивлячись у майбутнє, коли вся земля наповниться Його славою, переможна пісня перекликається від одного до іншого мелодійним співом: «Свят, свят, свят — Господь сил». Працівники Євангелія, 21.

Isaiah, representing God’s people during the sealing time that began on September 11, 2001, was given a message to carry to a people who had eyes, but did not choose to see, and ears, but did not choose to hear. Jesus, as Alpha and Omega, illustrates the end of the sealing time of the one hundred and forty-four thousand with the beginning. At the end there will again be a messenger represented by Isaiah who carries a message to a people who choose not to see and hear. That message will produce the final purging of the one hundred and forty-four thousand. The message is the words of Truth, that are brought from God’s prophetic testimony. That prophetic testimony is the “vision” that is established by the power symbolized as “the robbers of thy people”.

Ісая, який представляв Божий народ під час періоду запечатування, що розпочався 11 вересня 2001 року, отримав послання, щоб нести його народові, який мав очі, але не захотів бачити, і мав вуха, але не захотів чути. Ісус як Альфа й Омега ілюструє кінець періоду запечатування ста сорока чотирьох тисяч початком. Наприкінці знову буде посланець, представлений Ісаєю, який несе послання народові, що обирає не бачити й не чути. Це послання призведе до остаточного очищення ста сорока чотирьох тисяч. Це послання є словами Істини, що принесені з Божого пророчого свідчення. Те пророче свідчення є «видінням», яке встановлюється силою, символізованою як «грабіжники твого народу».

In the next article we will take each of these controversies and lay them over each other in a line-upon-line fashion. The Millerite line, the Smith and White line, the “daily” line, the “king of the north” in 1989 line, the insects of Joel line and the current controversy. Six old controversies, which when viewed line-upon-line clearly uphold the truth of the first controversy which is represented upon the 1843 pioneer chart. That truth being that Rome is “the robbers of thy people”, who exalt themselves, and who fall, and establish the vision.

У наступній статті ми розглянемо кожну з цих суперечок і накладемо їх одна на одну у манері «рядок на рядок». Лінія міллеритів, лінія Сміта та Вайт, лінія «щоденного», лінія «північного царя» 1989 року, лінія комах Йоеля і нинішня суперечка. Шість давніх суперечок, які при розгляді «рядок на рядок» чітко утверджують істину першої суперечки, представленої на піонерській діаграмі 1843 року. Ця істина полягає в тому, що Рим — «грабіжники твого народу», які звеличують себе, які падають і утверджують видіння.

> “I have seen that the 1843 chart was directed by the hand of the Lord, and that it should not be altered; that the figures were as He wanted them; that His hand was over and hid a mistake in some of the figures, so that none could see it, until His hand was removed.” Early Writings, 74.

> «Мені було показано, що діаграма 1843 року була спрямована рукою Господа і що її не слід змінювати; що числа були такими, як Він хотів; що Його рука була над нею й приховала помилку в деяких числах, так що ніхто не міг її побачити, доки Його рука не була віднята». Ранні твори, 74.

To reject the truths upon that chart is to simultaneously reject the authority of the Spirit of Prophecy, and the chart identifies that it is Rome, not the United States, who establishes “the vision”, which is the vision that Solomon instructs us that without that “vision”, God’s people will perish.

Відкинути істини, подані на тій схемі, означає водночас відкинути авторитет Духа Пророцтва, і схема вказує, що саме Рим, а не Сполучені Штати, встановлює «видіння», яке є тим «видінням», про яке Соломон навчає нас, що без того «видіння» Божий народ загине.

> “Satan is . . . constantly pressing in the spurious—to lead away from the truth. The very last deception of Satan will be to make of none effect the testimony of the Spirit of God. ‘Where there is no vision, the people perish’ (Proverbs 29:18). Satan will work ingeniously, in different ways and through different agencies, to unsettle the confidence of God’s remnant people in the true testimony.

> Сатана ... постійно нав’язує фальшиве — щоб відвести від істини. Останній обман сатани полягатиме в тому, щоб звести нанівець свідчення Духа Божого. «Де немає видіння, народ гине» (Приповісті 29:18). Сатана діятиме винахідливо, різними шляхами і через різні знаряддя, щоб похитнути довіру залишку Божого народу до правдивого свідчення.

> “There will be a hatred kindled against the Testimonies which is satanic. The workings of Satan will be to unsettle the faith of the churches in them, for this reason: Satan cannot have so clear a track to bring in his deceptions and bind up souls in his delusions if the warnings and reproofs and counsels of the Spirit of God are heeded.” Selected Messages, book 1, 48.

> "Спалахне сатанинська ненависть проти Свідчень. Дії Сатани будуть спрямовані на те, щоб похитнути віру церков у них з тієї причини: Сатана не матиме такого вільного шляху, щоб вводити свої обмани й зв’язувати душі у своїх оманах, якщо до попереджень, докорів і порад Духа Божого дослухатимуться." Вибрані послання, книга 1, 48.

> “One who sees beneath the surface, who reads the hearts of all men, says of those who have had great light: ‘They are not afflicted and astonished because of their moral and spiritual condition.’ Yea, they have chosen their own ways, and their soul delighteth in their abominations. I also will choose their delusions, and will bring their fears upon them; because when I called, none did answer; when I spake, they did not hear: but they did evil before Mine eyes, and chose that in which I delighted not.’ ‘God shall send them strong delusion, that they should believe a lie,’ because they received not the love of the truth, that they might be saved,’ ‘but had pleasure in unrighteousness.’ Isaiah 66:3, 4; 2 Thessalonians 2:11, 10, 12.

> Той, Хто бачить приховане, Хто читає серця всіх людей, говорить про тих, хто мав велике світло: "Вони не скорботні й не приголомшені через свій моральний і духовний стан. Так, вони вибрали власні дороги, і їхня душа має приємність у своїх мерзотах. Я також оберу для них оману й наведу на них їхні страхи; бо коли Я кликав, ніхто не відповів; коли Я говорив, вони не слухали; але чинили зло в очах Моїх і вибрали те, що Мені не до вподоби." "Бог пошле їм сильну оману, щоб вони повірили неправді," бо вони не прийняли любові правди, щоб їм спастися, "але мали приємність у неправедності." Ісаї 66:3, 4; 2 Солунян 2:11, 10, 12.

> “The heavenly Teacher inquired: ‘What stronger delusion can beguile the mind than the pretense that you are building on the right foundation and that God accepts your works, when in reality you are working out many things according to worldly policy and are sinning against Jehovah? Oh, it is a great deception, a fascinating delusion, that takes possession of minds when men who have once known the truth, mistake the form of godliness for the spirit and power thereof; when they suppose that they are rich and increased with goods and in need of nothing, while in reality they are in need of everything.’” Testimonies, volume 8, 249, 250.

> Небесний Учитель запитав: «Яка ще сильніша омана може звести розум, ніж удавання, що ви будуєте на вірній підвалині і що Бог приймає ваші діла, тоді як насправді ви чините багато що згідно з мирською політикою і грішите проти Єгови? О, це великий обман, зваблива омана, яка оволодіває розумами, коли люди, що колись пізнали істину, плутають вигляд благочестя з його духом та силою; коли вони вважають, що багаті й розбагатіли і ні в чому не мають потреби, тоді як насправді потребують усього». Свідчення, том 8, 249, 250.

Back to Articles