Article

# Rome Establishes the Vision - Number Seventeen

Рим формує бачення — номер сімнадцять

The Final Sifting of the 144,000: The Prophetic Test of the Image of the Beast

Остаточне просіювання 144 000: Пророче випробування образу звіра

Author

Jeff Pippenger

Published

September 24, 2024

Formats

PDF
Word

Those called to be among the one hundred and forty-four thousand are now in their final sifting process and the process is a testing process that is based upon the formation of the image of the beast. The testing process begins with the house of God, for judgment always begins with the house of God, and thereafter God’s other flock is confronted with the identical testing process. Perhaps the most significant and important prophetic characteristic in the formation of the image of the beast is that it occurs twice; first in the United States, then in the rest of the world. Prophetically this means that the image of the beast in the world is the final manifestation of the image of the beast, and therefore any typification of the image of the beast that came before the image of the beast in the world, was simply the shadow that typified the substance.

Ті, кого покликано бути серед ста сорока чотирьох тисяч, нині перебувають у своєму остаточному процесі просіювання, і цей процес є випробувальним, заснованим на формуванні образу звіра. Випробувальний процес починається з дому Божого, бо суд завжди починається з дому Божого, а потім інше Боже стадо стикається з тим самим випробувальним процесом. Можливо, найсуттєвішою й найважливішою пророчою ознакою у формуванні образу звіра є те, що це відбувається двічі: спершу у Сполучених Штатах, а потім у решті світу. У пророчому сенсі це означає, що образ звіра у світі є остаточним виявом образу звіра, і тому будь-яке прообразне відтворення образу звіра, що передувало образу звіра у світі, було лише тінню, яка вказувала на сутність.

Judgment began at the house of God on September 11, 2001. That date had been typified by August 11, 1840, when the angel of Revelation ten came down with a little book open in His hand. When the angel of chapter ten came down He announced that the judgment of Protestantism was then under way. Whoever God judges, He first forewarns, and the confirmation of Miller’s methodology in determining time, added weight to his calculations about the judgment of the Second Coming. The testing of the Protestants was under way as of August 11, 1840 and by 1844 the Protestants had become the daughters of Rome. The period of 1840 to 1844 typifies the period of September 11, 2001, unto the soon-coming Sunday law.

Суд почався в домі Божому 11 вересня 2001 року. 11 серпня 1840 року був прообразом цієї дати, коли ангел десятого розділу Об’явлення зійшов із розкритою книжечкою в Своїй руці. Коли ангел десятого розділу зійшов, Він оголосив, що суд над протестантизмом уже триває. Перед тим як Бог когось судить, Він спершу попереджає, а підтвердження методології Міллера у визначенні часу надало додаткової ваги його обчисленням щодо суду Другого Пришестя. Випробування протестантів розпочалося 11 серпня 1840 року, і до 1844 року протестанти стали дочками Риму. Період 1840-1844 років є прообразом періоду від 11 вересня 2001 року аж до недільного закону, що незабаром настане.

Those two periods were also represented from Jesus’ baptism when the Holy Spirit descended until the cross. Those three periods were all typified by the one hundred and twenty years that were allotted to the antediluvian world, leading up to the flood. There is always a warning message that identifies the judgment of that particular history. There are sacred histories that also address this particular period in the last days.

Ці два періоди також відображені у відрізку часу від хрещення Ісуса, коли зійшов Святий Дух, і до розп’яття. Прообразом усіх трьох стали сто двадцять років, відведених допотопному світові, що передували потопу. Завжди є попереджувальне послання, яке вказує на суд цього конкретного історичного періоду. Є священні історії, що також стосуються цього конкретного періоду в останні дні.

Noah preached for one hundred and twenty years, then the judgment of the flood arrived. Christ preached for twelve hundred and sixty days, then came the judgment of the cross. The warning message of John the Baptist was empowered at the baptism of Christ, and then Jesus was led into the wilderness for forty days. Those forty days, and the subsequent three tests at the end of the forty days teach that once the message is empowered, as identified by the descent of a holy symbol, such as the Holy Spirit at His baptism, and the descent of both angels of Revelation chapters ten and eighteen—a testing process is under way. When the divine symbol comes down, the judgment message proclaimed to those who are then the subject of judgment is empowered and the particular group that is being judged is then in a specific period that only ends with the close of their probation.

Ной проповідував сто двадцять років, потім прийшов суд потопу. Христос проповідував тисячу двісті шістдесят днів, а потім настав суд хреста. Попереджувальне послання Івана Хрестителя було наділене силою під час хрещення Христа, а потім Ісуса повели в пустелю на сорок днів. Ті сорок днів і наступні три випробування наприкінці сорока днів показують, що коли послання наділяється силою, що позначається зішестям святого символу, такого як Святий Дух під час Його хрещення, і зішестям обох ангелів із десятого та вісімнадцятого розділів Об'явлення,— розпочинається процес випробування. Коли відбувається зішестя божественного символу, судове послання, спрямоване до тих, хто тоді є предметом суду, наділяється силою, і конкретна група, яку судять, опиняється у визначеному періоді, що закінчується лише закриттям їхнього часу випробування.

The line of Jesus identifies two periods of witnessing. The first was His personal witness for twelve hundred and sixty days, then His witness in the presence of His disciples for another twelve hundred and sixty days until Stephen was stoned.

Лінія Ісуса вказує на два періоди свідчення. Першим було Його особисте свідчення протягом тисячі двохсот шістдесяти днів, а потім — Його свідчення в присутності Його учнів ще протягом тисячі двохсот шістдесяти днів, доки Степана не побили камінням.

> “Then, said the angel, ‘He shall confirm the covenant with many for one week [seven years].’ For seven years after the Saviour entered on His ministry, the gospel was to be preached especially to the Jews; for three and a half years by Christ Himself; and afterward by the apostles. ‘In the midst of the week He shall cause the sacrifice and the oblation to cease.’ Daniel 9:27. In the spring of A. D. 31, Christ the true sacrifice was offered on Calvary. Then the veil of the temple was rent in twain, showing that the sacredness and significance of the sacrificial service had departed. The time had come for the earthly sacrifice and oblation to cease.

> Тоді, сказав ангел: «Він зміцнить завіт з багатьма на один тиждень [сім років]». Протягом семи років після того, як Спаситель розпочав Своє служіння, Євангеліє належало проповідувати насамперед юдеям; три з половиною роки — Самим Христом, а згодом — апостолами. «У середині тижня Він припинить жертву й приношення». Даниїла 9:27. Навесні 31 року н. е. Христос, істинна жертва, був принесений у жертву на Голгофі. Тоді завіса храму розірвалася надвоє, свідчачи, що святість і значення жертовного служіння відійшли. Настав час, щоб земні жертви та приношення припинилися.

> “The one week—seven years—ended in A. D. 34. Then by the stoning of Stephen the Jews finally sealed their rejection of the gospel; the disciples who were scattered abroad by persecution “went everywhere preaching the word” (Acts 8:4); and shortly after, Saul the persecutor was converted, and became Paul, the apostle to the Gentiles.” The Desire of Ages, 233.

> Один тиждень — сім років — закінчився у 34 році н. е. Тоді побиттям Стефана камінням юдеї остаточно засвідчили своє відкинення Євангелії; учні, розсіяні через переслідування, «ходили всюди, проповідуючи слово» (Дії 8:4); а невдовзі потому Савло, переслідувач, навернувся і став Павлом, апостолом язичників. Бажання віків, 233.

The line of Noah, Christ, the Millerites and the one hundred and forty-four thousand all provide witness to a period of time when a specific target audience is tested by a warning message. The empowerment of the message identifies the beginning of a testing period, that in turn ends with the close of that target audience’s probation. With the prophetic line of Jesus two periods of witnessing are identified. Those two periods of witnessing typify the two warning messages represented by the angel who descended on September 11, 2001 which fulfilled Revelation 18:1–3, who was then followed by the second voice of verse four and onward of chapter eighteen.

Лінії Ноя, Христа, міллеритів і ста сорока чотирьох тисяч свідчать про період, коли певна цільова аудиторія випробовується попереджувальним посланням. Посилення послання позначає початок періоду випробування, який, своєю чергою, завершується закриттям випробного часу для цієї цільової аудиторії. У пророчій лінії Ісуса визначаються два періоди свідчення. Ці два періоди свідчення є прообразом двох попереджувальних послань, представлених ангелом, який зійшов 11 вересня 2001 року, що стало виконанням Об’явлення 18:1–3; після нього пролунав другий голос із четвертого вірша й далі вісімнадцятого розділу.

> “So in the last work for the warning of the world, two distinct calls are made to the churches. The second angel’s message is, ‘Babylon is fallen, is fallen, that great city, because she made all nations drink of the wine of the wrath of her fornication.’ And in the loud cry of the third angel’s message a voice is heard from heaven saying, ‘Come out of her, my people.’” Review and Herald, December 6, 1892.

> Отже, в останній праці для застереження світу до церков звернено два окремі заклики. Звістка другого ангела така: «Впав, впав Вавилон, те велике місто, бо напоїла всі народи вином гніву своєї розпусти». І в гучному кличі звістки третього ангела чути голос із неба, що каже: «Вийдіть із неї, мій народ». Review and Herald, 6 грудня 1892 р.

The first period is the judgment that begins with the house of God, and then at the soon-coming Sunday law the second period of judgment commences with the warning to come out of Babylon. The line of Christ from His baptism to the cross represents September 11, 2001 unto the Sunday law in the United States, and the period from the Sunday law in the United States until the point where every nation is forced to accept Sunday as the Global Day of Worship is the period that concludes when the very last nation submits.

Перший період — це суд, який починається з дому Божого, а коли незабаром буде запроваджено недільний закон, розпочинається другий період суду із застереженням вийти з Вавилона. Лінія Христа від Його хрещення до хреста символізує період від 11 вересня 2001 року до недільного закону у Сполучених Штатах, а період від недільного закону у Сполучених Штатах до того моменту, коли кожна нація буде змушена прийняти неділю як глобальний день поклоніння, — це період, який завершується тоді, коли підкориться остання нація.

The period begins with the Sunday law in the United States and it ends when the final nation bows to the papal power. The beginning of the second period marks the end of the first period, and both have Sunday laws that have been previously typified in the witness of Rome. The first Sunday law in the year 321, was brought about through the authority of pagan Rome. The Sunday law that was brought about through the authority of the papal church is represented by the year 538. The Sunday law in the United States is 321, and the Sunday law enforced upon the last nation is 538. The Sunday law in the United States marks the arrival of the message of warning that is then proclaimed by the ensign that was made up of the outcasts of Israel.

Період починається з недільного закону у Сполучених Штатах і закінчується, коли остання нація схиляється перед папською владою. Початок другого періоду позначає кінець першого періоду, і обидва мають недільні закони, які раніше були прообразно показані у свідченні Риму. Перший недільний закон у 321 році був запроваджений через авторитет язичницького Риму. Недільний закон, який був запроваджений через авторитет папської церкви, представлений роком 538. Недільний закон у Сполучених Штатах — це 321, а недільний закон, примусово запроваджений в останній нації, — це 538. Недільний закон у Сполучених Штатах означає прихід звістки застереження, яку потім проголошує знамено, складене з вигнанців Ізраїлю.

That waymark is the year 321, and it marks the beginning of the period of the testing of every nation upon the Sunday question. That period ends when the final nation bows to Rome, and that event was typified by the waymark of the year 538. The period from 321 unto 538 was typified by the period from the cross until the stoning of Stephen. As Stephen was being stoned he saw Christ standing in the heavenly sanctuary, typifying when Michael stands up at the close of human probation.

Тією віхою є 321 рік, і він позначає початок періоду випробування кожного народу щодо недільного питання. Той період закінчується, коли останній народ підкоряється Риму, і цю подію було прообразно позначено віхою 538 року. Період від 321 до 538 року був прообразно представлений періодом від хреста до побиття Стефана камінням. Коли Стефана побивали камінням, він бачив Христа, що стояв у небесному святилищі, що було прообразом того моменту, коли Михаїл постане наприкінці часу випробування для людства.

September 11, 2001 marks the arrival of the warning of the first three verses of chapter eighteen, and it was marked by the prediction set forth by the prophetess Ellen White, who said that when the great buildings of New York City are brought down by a touch from God, that those very three verses would be fulfilled. It was also marked by the Patriot Act, which was a sign for those willing to see; that the principle of English law which professes that a person is innocent until proven guilty, was set aside for Roman law, which professes that a person is guilty, until proven innocent.

11 вересня 2001 року ознаменувало прихід застереження перших трьох віршів вісімнадцятого розділу, і це було позначене пророцтвом, висловленим пророчицею Еллен Вайт, яка сказала, що коли великі будівлі Нью-Йорка буде зруйновано одним дотиком Бога, тоді здійсняться саме ті три вірші. Це також було позначене Патріотичним актом, який став знаком для тих, хто готовий бачити, що принцип англійського права, яке проголошує, що людина невинна, доки її вину не буде доведено, був відкладений на користь римського права, яке проголошує, що людина винна, доки її невинуватість не буде доведена.

The Patriot Act marked the beginning of judgment for Laodicean Seventh-day Adventism. That period concludes at the Sunday law in the United States. Those Laodicean Seventh-day Adventists that successfully make it through that period of sifting, are then going to give the warning message of verse four of chapter eighteen, that ends with the final nation that bows to Rome. That period begins with the Sunday law in the United States and ends with the final Sunday law.

Патріотичний акт ознаменував початок суду над лаодикійським адвентизмом сьомого дня. Цей період завершується недільним законом у Сполучених Штатах. Ті лаодикійські адвентисти сьомого дня, які успішно пройдуть через цей період просіювання, потім проголосять попереджувальне послання з четвертого вірша вісімнадцятого розділу, що завершується тоді, коли остання нація схилиться перед Римом. Цей період починається з недільного закону у Сполучених Штатах і закінчується остаточним недільним законом.

If we misunderstand the fact that there are two images to the beast that are identified upon more than two witnesses, then we will misunderstand the work represented by the first three verses of Revelation chapter eighteen that began in 2001, and the work that begins in verse four of chapter eighteen.

Якщо ми неправильно зрозуміємо той факт, що є два образи звірини, які засвідчені більш ніж двома свідками, тоді ми неправильно зрозуміємо діло, представлене першими трьома віршами вісімнадцятого розділу Об’явлення, яке почалося у 2001 році, і діло, що починається у четвертому вірші вісімнадцятого розділу.

When we employ Sister White’s direct identification of the angel of Revelation eighteen’s descent in 1888, and her placing the same angel in the future tense, we find that 1888 typifies 2001. The angel of Revelation, that lightens the earth with His glory, came down at the Minneapolis meetings in 1888, and did so again when the great buildings of New York City came down.

Коли ми застосовуємо пряме ототожнення сестри Вайт щодо сходження ангела з вісімнадцятого розділу Об’явлення у 1888 році та її віднесення того ж ангела до майбутнього часу, ми виявляємо, що 1888 рік є прообразом 2001 року. Ангел з книги Об’явлення, який осяює землю Своєю славою, зійшов на зібраннях у Міннеаполісі в 1888 році і знову зійшов, коли впали великі будівлі міста Нью-Йорка.

The period of Christ’s baptism unto the cross, and the period from August 11, 1840 unto October 22, 1844, and the period of Noah’s one hundred and twenty years provide three witnesses to a period of judgment. 1888 provides a witness of the manifestation of rebellion that was recorded at the Minneapolis meetings, and Noah identifies the removal of the Holy Spirit from those who rejected the message. The rebellion of the antediluvians as well as the rebellion of the church leaders in 1888 both align with the history of Korah, Dathan and Abiram in the history of Moses, which the angel told Sister White was being repeated in Minneapolis.

Період від хрещення Христа до розп’яття, період від 11 серпня 1840 року до 22 жовтня 1844 року та період ста двадцяти років Ноя є трьома свідками періоду суду. 1888 рік дає свідчення прояву бунту, зафіксованого на зібраннях у Міннеаполісі, а Ной вказує на відняття Святого Духа від тих, хто відкинув послання. Бунт допотопних людей, а також бунт церковних керівників у 1888 році, узгоджуються з історією Кораха, Датана й Авірама за днів Мойсея — історією, про повторення якої в Міннеаполісі ангел сказав сестрі Вайт.

From the Patriot Act until the Sunday law in the United States represents the testing period for Laodicean Seventh-day Adventism. The rebellion against the message of warning that announces their judgment identifies the removal of the Holy Spirit, and therefore the pouring out of strong delusion on the wicked foolish virgins of that history. The focus of the rebellion is the chosen messenger as represented by Noah, Moses, Elders Jones and Waggoner, and of course Sister White. The rebellion against the warning message and the messenger of that history is based upon the “oil” in the history of the parable of the ten virgins.

Період від Патріотичного акта до недільного закону у Сполучених Штатах становить період випробування для лаодикійського адвентизму сьомого дня. Бунт проти попереджувальної звістки, що сповіщає їхній суд, означає відняття Святого Духа й, отже, вилиття сильної омани на злих нерозумних дів тієї історії. У центрі бунту — обраний посланник, як це уособлено Ноєм, Мойсеєм, старійшинами Джонсом і Ваггонером і, звичайно, сестрою Вайт. Бунт проти попереджувальної звістки та посланника тієї історії ґрунтується на «олії» в історії притчі про десять дів.

Those who present the warning message, do so, because they have “oil,” which is also the warning message. The distinction between the two classes is therefore produced by the correct applications of the rules of prophetic interpretation that were adopted by those of the movement of the first and second angels, represented as Miller’s rules of interpretation, and also the rules of prophetic interpretation adopted by the movement of the third angel.

Ті, хто проголошує попереджувальне послання, роблять це, бо мають «олію», яка також є попереджувальним посланням. Отже, відмінність між двома групами зумовлюється правильним застосуванням правил пророчого тлумачення, які були прийняті учасниками руху першого й другого ангелів і відомі як «правила тлумачення Міллера», а також правил пророчого тлумачення, прийнятих рухом третього ангела.

The test that is represented as the “formation of the image of the beast,” must therefore be a test in connection with how the image of the beast is formed in God’s prophetic word.

Випробування, яке представлено як «формування образу звіра», отже, має бути випробуванням, пов’язаним із тим, як образ звіра формується в Божому пророчому слові.

From the Patriot Act in 2001, which was typified by the Blair Bill in 1888, which was typified by the Declaration of Independence in 1776, which was typified by the baptism of Christ, which typified August 11, 1840, all support the truth that the testing-process of judgment begins with an empowered warning message that must be taken from the hand of the angel and then be eaten.

Починаючи з Патріотичного акта 2001 року, прообразом якого був Білль Блера 1888 року, прообразом якого була Декларація незалежності 1776 року, прообразом якої було хрещення Христа, яке прообразно вказувало на 11 серпня 1840 року, усе це підтверджує істину, що випробувальний процес суду починається з посиленого попереджувального послання, яке потрібно взяти з руки ангела, а потім з’їсти.

The prophetic teaching that identifies the United States as the robbers of thy people confuses several points by their logic, and those points are often the most direct proof-texts in establishing elements of the formation of the image of the beast. A way to illustrate the fact that this test is prophetic in nature is by using the basic rules of prophecy to demonstrate a truth that is only understood if you accept Rome as the symbol represented by the robbers of thy people.

Пророче вчення, яке ототожнює Сполучені Штати з грабіжниками твого народу, плутає кілька моментів за своєю логікою, і ці моменти часто є найпрямішими доказовими текстами для встановлення елементів формування образу звіра. Один із способів проілюструвати, що це випробування має пророчий характер, — скористатися основними правилами пророцтва, щоб продемонструвати істину, яку можна зрозуміти лише якщо прийняти Рим як символ, представлений грабіжниками твого народу.

This illustration is drawn from the five lines of history within Adventism, where a controversy over Rome as a symbol occurred. We are now in the last, or sixth of these controversial histories, and the controversy now is identical to the controversy represented upon the 1843 chart.

Цю ілюстрацію взято з п’яти ліній історії в адвентизмі, де виникла суперечка щодо Риму як символу. Зараз ми перебуваємо в останній, або шостій, із цих спірних історій, і нинішня суперечка ідентична тій, що представлена на таблиці 1843 року.

It is easy to see this truth if you correctly apply the prophetic rules. A prophetic rule that needs to be used is that symbols have more than one meaning, and the meaning they use in a passage is to be established by the passage. The Syrian king, Antiochus III Magnus fulfilled the battle of verse ten of chapter eleven of Daniel, and he fulfilled the battle of Raphia in verses eleven and twelve, and he fulfilled the battle of Panium in verse fifteen. The Millerite controversy represented upon the 1843 chart was that the false Protestant view identified that the “robbers” was Antiochus Epiphanes, while also upholding the truth that the “robbers” were a symbol of Rome.

Цю істину легко побачити, якщо правильно застосувати пророчі правила. Одне з пророчих правил, яке слід застосовувати, полягає в тому, що символи мають більше ніж одне значення, а значення, у якому вони вжиті в уривку, визначається самим уривком. Сирійський цар Антіох III Великий сповнив пророцтво про битву, описану в десятому вірші одинадцятого розділу книги Даниїла; він сповнив пророцтво про битву при Рафії в одинадцятому й дванадцятому віршах і сповнив пророцтво про битву при Паніоні в п’ятнадцятому вірші. Міллеритська суперечка, представлена на діаграмі 1843 року, полягала в тому, що помилковий протестантський погляд ототожнював «грабіжників» з Антіохом Епіфаном, тоді як істина полягала в тому, що «грабіжники» були символом Риму.

Verses ten through fifteen were first fulfilled in the history of Antiochus III Magnus, so those verses, and the subsequent historical repeat of those verses provide two witnesses to the fulfillment of those verses in the last days, for all the prophets spoke more directly about the last days, than the days in which they lived.

Вірші з десятого по п’ятнадцятий уперше сповнилися в історії Антіоха III Великого, тож ці вірші та їхнє подальше історичне повторення є двома свідками їх сповнення в останні дні, бо всі пророки говорили більш безпосередньо про останні дні, ніж про дні, в які вони жили.

Along with that established rule concerning where a prophet’s testimony is to be applied, we also have Sister White who directly recorded “much of the history which has taken place in fulfillment of this prophecy [Daniel chapter eleven] will be repeated.” Antiochus III Magnus represents the United States as papal Rome’s proxy army. The Protestants argued that the robbers had typified another Antiochus, where the Millerites knew it was Rome. Currently one side identifies the United States as the robbers, and the other side holds to the foundational truth.

Окрім того усталеного правила щодо того, де слід застосовувати свідчення пророка, ми також маємо сестру Вайт, яка прямо записала: «Багато з історії, що відбулася у виконанні цього пророцтва [одинадцятого розділу Даниїла], повториться». Антіох III Великий представляє Сполучені Штати як проксі-армію папського Риму. Протестанти стверджували, що розбійники символізували іншого Антіоха, тоді як міллеріти знали, що це був Рим. Нині одна сторона ототожнює Сполучені Штати з розбійниками, а інша сторона дотримується фундаментальної істини.

If the rule that identifies that symbols have more than one meaning, and the meaning is to be based upon the context where they are employed, then identifying the United States as the robbers, parallels the Protestants’ identification of Antiochus as the robbers, but now Antiochus is a symbol of the United States in the last days.

Якщо прийняти правило, що символи можуть мати більше ніж одне значення і що значення слід визначати за контекстом їхнього вживання, тоді ототожнення Сполучених Штатів із «розбійниками» є паралельним протестантському ототожненню Антіоха з «розбійниками», але тепер Антіох є символом Сполучених Штатів в останні дні.

The context of the passage is directly addressing the question of what power exalts itself to establish the vision, so to place the emphasis upon this fact, is justified. It is justified upon many witnesses, for the other historical lines of a controversy over Rome as a symbol identify the same fact. That fact is that those on the wrong side of the issue invariably identify the United States in the place of Rome. But if you are unwilling to accept that symbols have more than one meaning, or if you believe they do so, but are not practiced enough to have full faith in the rule, then it will be virtually impossible for you to follow the logic that is now going to be applied.

Контекст цього уривку безпосередньо порушує питання про те, яка сила звеличує себе, щоб утвердити видіння; отже, робити наголос на цьому факті є виправдано. Це виправдано багатьма свідченнями, оскільки інші історичні напрями полеміки щодо Риму як символу засвідчують той самий факт. Цей факт полягає в тому, що ті, хто стоїть на хибному боці цього питання, незмінно ототожнюють Сполучені Штати замість Риму. Але якщо ви не бажаєте погодитися з тим, що символи мають більше ніж одне значення, або якщо ви й вірите в це, але не маєте достатньої практики, щоб цілковито довіряти цьому правилу, тоді вам буде практично неможливо простежити логіку, яку зараз буде застосовано.

Every two-horned power represents the United States in the last days. France is the twofold power represented by Sodom and Egypt. Islam also typifies the United States, for the United States is the false prophet in relation to the papal power who is Jezebel. The United States is Salome in subjection to Herodias. Balaam is a symbol of a false prophet too, though his story is more complex than simply being a false prophet.

Кожна влада з двома рогами представляє Сполучені Штати в останні дні. Франція — це подвійна влада, представлена Содомом і Єгиптом. Іслам також символізує Сполучені Штати, бо Сполучені Штати є лжепророком щодо папської влади, яка є Єзавеллю. Сполучені Штати — це Саломія в підлеглості Іродіаді. Валаам також є символом лжепророка, хоча його історія складніша, ніж просто історія лжепророка.

Balaam’s prophecies, which were recorded after he blessed Israel three times, are associated with Islam in a variety of ways. The ass is a symbol of Islam, and you can’t keep the talking ass out of a story of Balaam. The wise men from the east who came to worship the baby Jesus were guided by Balaam’s prophecies. Islam of the three woes of Revelation chapter nine represents the false prophet Mohammed.

Пророцтва Валаама, які були записані після того, як він тричі благословив Ізраїль, пов’язані з ісламом різними способами. Осел є символом ісламу, і не можна вилучити говіркого осла з історії про Валаама. Мудреці зі сходу, які прийшли поклонитися немовляті Ісусу, були спрямовані пророцтвами Валаама. Іслам із трьох «горе» дев’ятого розділу Об’явлення представляє лжепророка Мухаммада.

If you understand that symbols have more than one meaning, then you will no doubt also understand that many truths are so important that they are represented by a variety of symbols. The symbol that establishes the vision is a symbol of Rome, and therefore it is obvious that Rome would be a primary theme throughout Bible prophecy. One classic and well-established symbol of Rome is the king of the north in Daniel chapter eleven. The king of the north who comes to his end with none to help is the papal power, the Roman church, the pope of Rome, the man of sin.

Якщо ви розумієте, що символи мають більше ніж одне значення, то, без сумніву, ви також зрозумієте, що багато істин настільки важливі, що їх передають різними символами. Символ, що визначає видіння, є символом Риму, і тому очевидно, що Рим буде однією з основних тем у біблійних пророцтвах. Одним із класичних і загальновизнаних символів Риму є цар півночі в одинадцятому розділі книги Даниїла. Цар півночі, який приходить до свого кінця, і ніхто не допоможе йому, — це папська влада, Римська церква, папа Риму, людина гріха.

In the controversy of Uriah Smith, it was claimed that the king of the north in verse thirty-six was France, and the king of the north in verse forty was Turkey. Both France and Turkey are symbols of the United States in different contexts, but as with the Protestants, and as it is today, in Smith’s controversy, he rejected the truth that the king of the north is a symbol of Modern Rome, and claimed the symbol of Rome was represented by a symbol of the United States in the nation of France, and again that the symbol of Rome was a symbol of the United States as represented in the nation of Turkey.

У полеміці Урії Сміта стверджувалося, що цар півночі у тридцять шостому вірші — це Франція, а цар півночі у сороковому вірші — Туреччина. І Франція, і Туреччина є символами Сполучених Штатів у різних контекстах, але, як і у випадку з протестантами, і як це є сьогодні, у тій полеміці Сміт відкинув істину, що цар півночі є символом сучасного Риму, і стверджував, що символ Риму був представлений символом Сполучених Штатів у Франції, і знову, що символ Риму був символом Сполучених Штатів, представленим у Туреччині.

The context now contains three lines; Millerite history, Uriah Smith’s history, and the here and now. In each of those illustrations there is a controversy over a symbol of Rome, which is misapplied through misunderstanding Rome as a symbol of the United States.

Контекст тепер містить три лінії: історія міллеритів, історія Урії Сміта та сучасність. У кожній із тих ілюстрацій є суперечка щодо символу Риму, який неправильно застосовують через помилкове розуміння Риму як символу Сполучених Штатів.

The line of the controversy of “the daily,” in the book of Daniel upholds this very same emphasis of arguing against the truth regarding a symbol of Rome, though there are some important nuances in this history.

Лінія полеміки щодо «щоденного» у книзі Даниїла підтримує той самий акцент на оспорюванні істини щодо символу Риму, хоча в цій історії є деякі важливі нюанси.

The logic of Uriah Smith’s prophetic model led his followers to misapply the sixth plague in chapter sixteen of Revelation. A primary problem in Smith’s application of chapter sixteen, other than his attempt to apply everything literally, in a period when everything is to be applied spiritually, was his inability to see the specific structure of the threefold union of the dragon, the beast and false prophet. By replacing the true meaning of the symbols with meanings of a private interpretation Smith’s logic precludes the ability to recognize how the threefold union is formed, and how it is formed is “the great test for the people of God by which their eternal salvation will be determined.”

Логіка пророчої моделі Урії Сміта привела його послідовників до неправильного застосування шостої кари у шістнадцятому розділі Об’явлення. Основною проблемою у застосуванні Смітом шістнадцятого розділу, окрім його спроби застосувати все буквально у період, коли все має застосовуватися духовно, була його неспроможність побачити специфічну структуру триєдиного союзу дракона, звіра й лжепророка. Замінюючи істинне значення символів значеннями приватного тлумачення, логіка Сміта позбавляє можливості розпізнати, як формується триєдиний союз, а те, як він формується, є "великим випробуванням для Божого народу, за яким буде визначено їхнє вічне спасіння".

The misapplication of symbols of Rome are an attempt by Satan to prevent God’s last-day people from seeing not only modern Rome, but how modern Rome is formed. The necessity of recognizing the prophetic characteristics associated with the joining together of the United Nations, the papal power and the United States contains eternal consequences.

Хибне застосування символів Риму є спробою Сатани перешкодити Божому народові останніх днів бачити не лише сучасний Рим, а й те, як формується сучасний Рим. Необхідність розпізнання пророчих ознак, пов’язаних із об’єднанням Організації Об’єднаних Націй, папської влади та Сполучених Штатів, має вічні наслідки.

In the book of Daniel there is a special test that emphasizes the importance of recognizing the relationships of these three powers, and there is another special test that emphasizes these identical points in the book of Revelation. “The daily” in the book of Daniel was understood to be pagan Rome by William Miller as he studied Second Thessalonians. Miller understood from the description of the prophetic relationship between pagan Rome and papal Rome in Second Thessalonians that the word, “daily,” was a symbol of pagan Rome, and the abomination of desolation would therefore be papal Rome.

У книзі Даниїла є особливе випробування, що наголошує на важливості усвідомлення взаємозв’язків між цими трьома силами, і є ще одне особливе випробування, яке наголошує на тих самих моментах у книзі Об’явлення. Вільям Міллер, вивчаючи Друге послання до Солунян, розумів «щоденне» в книзі Даниїла як язичницький Рим. З опису пророчого взаємозв’язку між язичницьким Римом і папським Римом у Другому посланні до Солунян Міллер зрозумів, що слово «щоденне» було символом язичницького Риму, а отже, «мерзота спустошення» — папський Рим.

The point we are underscoring though is that in Second Thessalonians the relationship between pagan Rome and papal Rome is placed in a context that teaches that when and if you do not understand the relationship of those two powers, you receive strong delusion, and are lost for eternity.

Проте ми підкреслюємо, що у Другому посланні до солунян взаємини між язичницьким Римом та папським Римом подані в контексті, який навчає, що коли й якщо ви не розумієте взаємин цих двох сил, ви піддаєтеся сильній омані й гинете навіки.

This is the same warning of the sixth plague where not only the dragon, who was pagan Rome in Second Thessalonians, and the beast, who was the “man of sin” in that passage, but also in chapter sixteen you have the false prophet. The passage is emphasizing the importance of recognizing the relationship of the powers who make up Modern Rome’s threefold union, that is also modern Babylon.

Це те саме застереження щодо шостої кари, де згадуються не лише дракон, який у Другому посланні до Солунян був язичницьким Римом, і звір, який у тому уривку був «людиною гріха», а також лжепророк у шістнадцятому розділі. Уривок підкреслює важливість розпізнання взаємин сил, що утворюють триєдиний союз сучасного Риму, який є також сучасним Вавилоном.

The controversy over “the daily” addresses the very same last-day controversy, but it expands the identification of the controversy by adding the importance of understanding the relationship between the three powers who make up Modern Rome. To refuse to see this truth, is to guarantee strong delusion for your reward.

Суперечка щодо «щоденного» стосується тієї самої суперечки останніх днів, але вона розширює її окреслення, підкреслюючи важливість розуміння взаємин між трьома силами, що становлять Сучасний Рим. Відмова бачити цю істину гарантує тобі на відплату сильну оману.

In the current controversy those identifying the United States as the robbers appear unable to even assent to understanding why it would matter that the United States is repeatedly represented as being in subjection to the papal power rather than being the papal power itself. Basic common sense recognizes that the power who is controlling the relationship in politics, history, marriage and Bible prophecy is considered as the head, and the head is what exalts itself to establish the vision and then falls.

У нинішній суперечці ті, хто ототожнює Сполучені Штати з розбійниками, виявляються неспроможними навіть визнати важливість того факту, що Сполучені Штати неодноразово представляються як такі, що перебувають у підпорядкуванні папській владі, а не як сама папська влада. Звичайний здоровий глузд підказує, що сила, яка контролює взаємини в політиці, історії, шлюбі та біблійному пророцтві, вважається головою, і саме голова звеличує себе, щоб утвердити видіння, а потім падає.

The logic that identifies the United States as the robbers, is unable to apply the history that was represented, and thereafter fulfilled, from 321 to 538. The symbol of the United States must fall away before the “man of sin” would be revealed. The “man of sin” gets revealed again in the last days, and before he does the United States must fall away first.

Логіка, яка ототожнює Сполучені Штати з розбійниками, не здатна застосувати історію, яка була представлена, а згодом сповнилася, з 321 по 538 рік. Символ Сполучених Штатів має відпасти, перш ніж «людина гріха» відкриється. «Людина гріха» знову відкриється в останні дні, і перед тим, як це станеться, Сполучені Штати спочатку мають відпасти.

The Sunday law in the United States does not identify the United States as Modern Rome, it identifies that national ruin has arrived, and that the United States has been fully disconnected from righteousness. The Modern Rome that gets revealed when the United States falls away at the Sunday law is the papal power, who then and there just conquered her ally, the false prophet.

Недільний закон у Сполучених Штатах не визначає Сполучені Штати як Сучасний Рим; він свідчить про настання національної катастрофи і про те, що Сполучені Штати цілковито відірвалися від праведності. Сучасний Рим, який розкривається, коли Сполучені Штати відступають через недільний закон, — це папська влада, яка тоді й там щойно підкорила свого союзника — фальшивого пророка.

“The daily” in the book of Daniel and its relationship to the message of William Miller, and the significance of Miller’s understanding being derived from Second Thessalonians chapter two, and the warning to keep your garments in the sixth plague, all identify elements from those controversies that address current issues.

«Щоденне» в книзі Даниїла та його зв’язок із звісткою Вільяма Міллера, важливість того, що розуміння Міллера походить із Другого послання до Солунян, другого розділу, а також застереження берегти свій одяг під час шостої кари — усе це визначає елементи з тих суперечок, які стосуються сучасних питань.

The warning of Second Thessalonians chapter two in the last days is about a class that identifies the United States as a symbol, but refuses to be guided by the light that addresses the United States’ relationship with papal Rome. In doing this they will see the relationship of not only papal Rome and the United States, but also the United Nations, the dragon power of Revelation chapter sixteen.

Попередження другого розділу Другого послання до Солунян щодо останніх днів стосується групи, яка розглядає Сполучені Штати як символ, але відмовляється керуватися світлом, що висвітлює взаємини Сполучених Штатів із папським Римом. У такий спосіб вони побачать взаємозв’язок не лише папського Риму зі Сполученими Штатами, але й з Організацією Об’єднаних Націй, силою дракона з шістнадцятого розділу Об’явлення.

As with Uriah Smith, A.G. Daniells and W.W. Prescott, who Sister White identified as being unable to reason from cause to effect, so too are those who refuse to be guided by the direction of God’s prophetic word in its elaboration of the relationship of these three powers in the last days.

Подібно до Урії Сміта, А. Г. Даніелса і В. В. Прескотта, яких сестра Вайт назвала нездатними міркувати від причини до наслідків, так само й ті, хто відмовляється керуватися настановами Божого пророчого слова у його роз’ясненні взаємин цих трьох сил в останні дні.

Like the first, the current, and the Uriah Smith controversies, the controversy of the relationship of the three powers as represented in Second Thessalonians and the sixth plague manifests a private interpretation that points to the United States, but refuses to see certain prophetic characteristic of the United States that would expose their erroneous concept, and possibly bring them to the light.

Подібно до попередніх, сучасних і пов’язаних з Урією Смітом суперечок, суперечка щодо взаємин трьох сил, як це представлено у Другому посланні до Солунян та шостій карі, виявляє власне тлумачення, яке вказує на Сполучені Штати, але відмовляється бачити певну пророчу ознаку Сполучених Штатів, яка викрила б їхню хибну концепцію і, можливо, привела б їх до світла.

After September 11, 2001 the controversy over the four insects of Joel arose. The truth being that the insects represented a progressive spiritual declension of the Laodicean Seventh-day Adventist church by the introduction of Catholic and apostate Protestant theology. Again the correct application of the four insects is Rome, but the private interpretation claimed it was Islam, which is a symbol of a false prophet, and therefore a symbol of the United States. Line upon line, the controversies from Advent history which we have just addressed, all speak to the same truth.

Після 11 вересня 2001 року виникла суперечка щодо чотирьох комах Йоіла. Істина полягає в тому, що ці комахи означали поступовий духовний занепад Лаодикійської Церкви адвентистів сьомого дня через запровадження католицької та відступницької протестантської теології. Знову ж таки, правильне застосування символу чотирьох комах — це Рим, але приватне тлумачення стверджувало, що це іслам, який є символом лжепророка, а отже — символом Сполучених Штатів. Рядок за рядком, суперечки з історії адвентизму, які ми щойно розглянули, усі свідчать про одну й ту саму істину.

The wrong side, on four witnesses, identifies the robbers as the United States, and upon two witnesses the wrong side’s understanding of the United States as a symbol is incorrect. God’s last-day candidates to be among the one hundred and forty-four thousand are now in a prophetic test. It is not a test that is accomplished by simply casting your vote for this side or that side. It is a test that can only genuinely be navigated correctly if the prophetic rules are accurately applied. In order for the Lion of the tribe of Judah to awaken His last-day people to the fact that they are not studying deeply enough, He allowed heresies to be introduced.

Хибна сторона на підставі чотирьох свідків називає розбійників Сполученими Штатами, а за двома свідками тлумачення Сполучених Штатів як символу, запропоноване хибною стороною, є неправильним. Божі кандидати останніх днів, які мають увійти до числа ста сорока чотирьох тисяч, нині проходять пророчий іспит. Це не випробування, яке проходять, просто віддаючи свій голос за ту чи іншу сторону. Це випробування можна справді правильно пройти лише за умови точного застосування пророчих правил. Щоб Лев із племені Юдиного пробудив Свій народ останніх днів до усвідомлення того, що вони не вивчають достатньо глибоко, Він допустив, щоб були введені єресі.

The fact that a heresy arose within this movement identifies that our personal aptitude in regard to the rules of prophetic interpretation is weaker than it should be. Rome establishes the vision, and the vision of the last days is the final rise and fall of the king of the north. That “king” is also the “man of sin”, and the “man of sin” is the “mystery of iniquity,” and that “wicked.” He is the antichrist, he is symbolized as the “robbers of thy people,” and he is the “head” of Modern Rome.

Той факт, що в межах цього руху виникла єресь, свідчить про те, що наша особиста здатність щодо правил пророчого тлумачення є слабшою, ніж мала б бути. Рим утверджує видіння, а видіння останніх днів — це остаточне піднесення й падіння царя півночі. Той "цар" також є "людиною гріха", а "людина гріха" — це "таємниця беззаконня" і той "беззаконник". Він — антихрист, він символізований як "грабіжники твого народу", і він — "глава" Сучасного Риму.

> “Those who become confused in their understanding of the word, who fail to see the meaning of antichrist, will surely place themselves on the side of antichrist. There is no time now for us to assimilate with the world. Daniel is standing in his lot and in his place. The prophecies of Daniel and of John are to be understood. They interpret each other. They give to the world truths which everyone should understand. These prophecies are to be witness in the world. By their fulfillment in these last days, they will explain themselves.” Kress Collection, 105.

> "Ті, хто заплуталися у своєму розумінні слова, хто не розуміють значення антихриста, неминуче стануть на бік антихриста. Тепер у нас немає часу, щоб зливатися зі світом. Даниїл стоїть на своєму жеребі й на своєму місці. Пророцтва Даниїла та Івана слід розуміти. Вони тлумачать одне одного. Вони дають світові істини, які кожен має розуміти. Ці пророцтва мають бути свідченням у світі. Своїм виконанням у ці останні дні вони пояснять самі себе." Колекція Кресс, 105.

Back to Articles