Article

# The Book of Daniel - Number Eighty-Five

Книга Даниїла — номер вісімдесят п’ять

Unveiling the Prophetic Journey: The Divine Connection of Historical Milestones

Розкриття пророчого шляху: Божественний зв’язок історичних віх

Author

Jeff Pippenger

Published

February 18, 2024

Formats

PDF
Word

One hundred and twenty-six years after the rebellion of 1863, in 1989 the last six verses of Daniel eleven were unsealed. The knowledge that was first unsealed that year was the recognition of the reform lines of sacred history, and the revelation that they all paralleled one another. Then in 1992, the light of the last six verses began to unfold. The first public presentations of these truths was in 1994, and the subject was the reform lines. In 1996, a magazine was published titled The Time of the End¸ which identified the last six verses of Daniel eleven.

Сто двадцять шість років після повстання 1863 року, у 1989 році були розкриті останні шість віршів одинадцятого розділу книги Даниїла. Знання, яке вперше було розкрито того року, полягало в усвідомленні ліній реформ священної історії та в одкровенні, що всі вони паралельні одна одній. Тоді у 1992 році світло останніх шести віршів почало розгортатися. Перші публічні презентації цих істин відбулися у 1994 році, і темою були лінії реформ. У 1996 році було видано журнал під назвою «Час кінця», який окреслив останні шість віршів одинадцятого розділу книги Даниїла.

1996 was the year that the message was formalized, which is a waymark that parallels the formalization of William Miller’s message in 1831. Miller’s message was the announcement of the opening of the judgment, and the last six verses of Daniel eleven was the announcement of the close of judgment. The subject of Miller’s message was prophetic time as revealed in the Bible. The subject of the last six verses of Daniel eleven was modern Rome (the counterfeit king of the north). The methodology revealed to Miller was his 14 Rules of Prophetic Interpretation. The methodology revealed in 1989, was the “line upon line” of the reform movements.

1996 рік був роком, коли вістку було формалізовано; це віха, що паралельна формалізації вістки Вільяма Міллера в 1831 році. Вістка Міллера була оголошенням про відкриття суду, а останні шість віршів одинадцятого розділу Книги Даниїла — оголошенням про закриття суду. Темою вістки Міллера був пророчий час, як він відкритий у Біблії. Темою останніх шести віршів одинадцятого розділу Даниїла був сучасний Рим (фальшивий цар півночі). Методологією, відкритою Міллеру, були його 14 правил пророчого тлумачення. Методологія, відкрита в 1989 році, — це «рядок на рядок» реформаційних рухів.

Miller’s work included the establishment of the Word of God as authoritative, in contrast with the papal traditions and customs that had been in force in the world for twelve-hundred and sixty years. For this reason, Miller’s message was first published in 1831 (thus formalizing Miller’s message), exactly two hundred and twenty years after the production of the King James Bible. The work of Future for America was the identification of the role of the United States in healing the deadly wound of the papacy at the soon-coming Sunday law. For this reason, The Time of the End magazine was published in 1996 (thus formalizing the message), exactly two hundred and twenty years after the beginning of the United States in 1776.

Праця Міллера полягала в утвердженні авторитету Слова Божого на противагу папським традиціям і звичаям, що були чинними у світі протягом тисячі двохсот шістдесяти років. З цієї причини вістка Міллера вперше була опублікована 1831 року (тим самим формалізуючи вістку Міллера), рівно через двісті двадцять років після видання Біблії короля Якова. Праця Future for America полягала у визначенні ролі Сполучених Штатів у зціленні смертельної рани папства під час недільного закону, що незабаром настане. З цієї причини журнал The Time of the End був опублікований 1996 року (тим самим формалізуючи вістку), рівно через двісті двадцять років після заснування Сполучених Штатів у 1776 році.

The recognition of the two hundred and twenty years that tied the theme of each reform movement together with a historical point of reference was not recognized until well after September 11, 2001, for it was not until the third woe arrived at that date that the Lord led his people back to the old paths of Jeremiah chapter six, verse sixteen and seventeen. It was there that the light of the “seven times,” was rediscovered, and as that light developed it became apparent that two hundred and twenty is the number that connects Daniel eight, verses thirteen and fourteen together. In verse thirteen the “chazon” vision of prophetic history is identified, and in verse fourteen the “mareh” vision of “the appearance” is identified. The connection between those two verses is what Gabriel came to teach to Daniel, and Daniel represents the people of God in the last days that come to understand the connection between those two visions.

Усвідомлення двохсот двадцяти років, що пов’язували тему кожного реформаторського руху з історичною точкою відліку, з’явилося лише задовго після 11 вересня 2001 року, адже тільки коли в ту дату прийшло третє «горе», Господь повернув Свій народ до давніх стежок, про які сказано в Єремії, розділ шостий, вірші шістнадцятий і сімнадцятий. Саме там було знову відкрито світло про «сім часів», і в міру того як це світло розвивалося, стало очевидним, що двісті двадцять — це число, яке поєднує між собою тринадцятий і чотирнадцятий вірші восьмого розділу книги Даниїла. У тринадцятому вірші визначається бачення «chazon» пророчої історії, а в чотирнадцятому — бачення «mareh» «явлення». Зв’язок між цими двома віршами — це те, чого Гавриїл прийшов навчити Даниїла, а Даниїл представляє Божий народ останніх днів, який приходить до розуміння зв’язку між цими двома баченнями.

Verse thirteen’s vision represents the “seven times” (twenty-five hundred and twenty years), and verse fourteen’s vision represents the twenty-three hundred days (years). The “seven times” against the southern kingdom of Judah, which represents Judah, Jerusalem and the sanctuary, began in 677 BC, and the twenty-three hundred years identifying the restoration of Jerusalem and the sanctuary began in 457 BC.

Видіння тринадцятого вірша представляє «сім часів» (дві тисячі п’ятсот двадцять років), а видіння чотирнадцятого вірша представляє дві тисячі триста днів (років). «Сім часів» проти південного царства Юдеї, яке представляє Юдею, Єрусалим і святилище, почалися в 677 р. до н. е., а дві тисячі триста років, що вказують на відновлення Єрусалима та святилища, почалися в 457 р. до н. е.

Two hundred and twenty years ties these two visions together, and the number two hundred and twenty was recognized to be a symbol of the connection between the trampling down of the host and sanctuary, by the desolating powers of paganism and papalism, that is represented as a scattering and God’s indignation. The two hundred and twenty years tied the vision of the satanic work of trampling down the sanctuary together with the vision of the godly work of restoring the same temple. The two hundred and twenty years therefore is a symbol that represents a sacred connection.

Проміжок у двісті двадцять років поєднує ці два видіння, і число двісті двадцять було визнано символом зв’язку між попиранням воїнства та святині спустошувальними силами язичництва й папства, що подається як розсіяння і Божий гнів. Двісті двадцять років поєднали видіння сатанинського попирання святині з видінням божественної праці з відновлення того самого храму. Отже, двісті двадцять років є символом, що означає священний зв’язок.

Just as the Millerite movement ended at the rebellion of 1863, and then one hundred and twenty six years later the movement of the third angel arrived, thus emphasizing that the two movements were connected by the symbolism of the “seven times” (one hundred and twenty-six), the two hundred and twenty years connected Miller’s establishment of the Bible message in 1831, with the production of the King James Bible in 1611, so too the same period of time connected Future for America with the beginning of America, as it identified the end of America.

Так само, як міллеритський рух закінчився під час повстання 1863 року, а потім через сто двадцять шість років з’явився рух третього ангела, що підкреслювало, що обидва рухи були пов’язані символікою «семи разів» (сто двадцять шість), двісті двадцять років пов’язали утвердження Міллером біблійної вісті у 1831 році з виданням Біблії короля Якова у 1611 році, так само той самий період часу пов’язав Future for America з початком Америки, оскільки він позначив кінець Америки.

On October 22, 1844, the Messenger of the Covenant suddenly came to the temple He had raised up in forty-six years from 1798, the end of the first indignation, until 1844, the end of the last indignation. His entrance into the temple had been preceded by the outpouring of the Holy Spirit in the movement of the Midnight Cry, which had been prefigured by the triumphal entry of Christ into Jerusalem. Those two witnesses establish that when the Midnight Cry movement is repeated in the last days, Christ will have raised up the temple of the one hundred and forty-four thousand. The two movements where the Midnight Cry of the parable of the ten virgins is fulfilled are parallel to each other.

22 жовтня 1844 року Посланець Заповіту раптово прийшов до храму, який Він збудував за сорок шість років — з 1798 року, кінця першого гніву, до 1844 року, кінця останнього гніву. Його входу до храму передував вилив Святого Духа в русі Опівнічного Кличу, який був прообразно передвіщений урочистим в’їздом Христа в Єрусалим. Ці два свідки засвідчують, що коли в останні дні повториться рух Опівнічного Кличу, Христос уже збудує храм ста сорока чотирьох тисяч. Два рухи, в яких здійснюється Опівнічний Клич із притчі про десятьох дів, паралельні один одному.

> “I am often referred to the parable of the ten virgins, five of whom were wise, and five foolish. This parable has been and will be fulfilled to the very letter, for it has a special application to this time, and, like the third angel’s message, has been fulfilled and will continue to be present truth till the close of time.” Review and Herald, August 19, 1890.

> Мені часто вказують на притчу про десять дів, з яких п’ять були мудрі, а п’ять — нерозумні. Ця притча вже виконалася і ще виконається до останньої літери, бо вона має особливе застосування до цього часу і, подібно до звістки третього ангела, виконалася і надалі залишатиметься нинішньою істиною аж до кінця часу. Review and Herald, 19 серпня 1890 року.

The history of the Millerites (the movement of the first angel), represents an escalating manifestation of the power of God that began when the book of Daniel was unsealed in 1798. The power increased when the angel of Revelation ten descended on August 11, 1840. Then the first disappointment of April 19, 1844 arrived, and ultimately led to the outpouring of the Holy Spirit at the Exeter camp meeting beginning on August 12, 1844 and continued to spread like a tidal wave over the land until October 22, 1844.

Історія міллеритів (рух першого ангела) є наростаючим проявом Божої сили, що розпочався, коли у 1798 році була розкрита Книга Даниїла. Сила зросла, коли 11 серпня 1840 року зійшов ангел десятого розділу Книги Об’явлення. Потім настало перше розчарування 19 квітня 1844 року, що зрештою призвело до вилиття Святого Духа на таборовому зібранні в Ексетері, яке розпочалося 12 серпня 1844 року, і далі поширювалося, мов припливна хвиля, країною аж до 22 жовтня 1844 року.

The history of Future for America (the movement of the third angel), represents an escalating manifestation of the power of God that began when the book of Daniel was unsealed in 1989. The power increased when the angel of Revelation eighteen descended on September 11, 2001. Then the first disappointment of July 18, 2020 arrived, which will ultimately lead to the outpouring of the Holy Spirit which will continue to spread like wildfire over the earth until Michael stands up and human probation closes.

Історія Future for America (руху третього ангела) є зростаючим проявом Божої сили, що почався, коли у 1989 році було розпечатано книгу Даниїла. Ця сила зросла, коли 11 вересня 2001 року зійшов ангел вісімнадцятого розділу Об'явлення. Потім настало перше розчарування 18 липня 2020 року, що зрештою приведе до виливання Святого Духа, яке й надалі поширюватиметься по всій землі, мов пожежа, аж доки не повстане Михаїл і не закриється час випробування для людства.

On October 22, 1844, several prophecies were fulfilled, thus identifying that at the soon-coming Sunday law, several prophecies will again be fulfilled. One of those prophecies is the tarrying of the vision as represented in Habakkuk chapter two. Habakkuk chapter two identified the experience of both the movement of the first and third angels. Both movements are confronted with a debate over correct biblical methodology that is accomplished between those representatives of the movement and the former chosen people who are being passed by during the process of the debate.

22 жовтня 1844 року сповнилися кілька пророцтв, що вказує на те, що при близькому запровадженні недільного закону знову сповняться кілька пророцтв. Одне з цих пророцтв — це затримка видіння, як представлено у другому розділі книги Авакума. Другий розділ книги Авакума окреслює досвід як руху першого ангела, так і руху третього ангела. Обидва рухи зіштовхуються із суперечкою щодо правильної біблійної методології, яка відбувається між представниками цього руху та колишнім вибраним народом, який під час цієї суперечки обминають.

The message that was to be defended by the watchmen of the first angel’s history was the identification of the truths (Miller’s jewels), that ultimately were represented upon the two sacred charts of 1843 and 1850. In the process of the debate there would be a disappointment that marked a separation from the two antagonistic classes, and a call for deeper consecration to the faithful.

Звістка, яку мали захищати сторожі історії першого ангела, полягала у розпізнанні істин (коштовностей Міллера), які зрештою були представлені на двох священних діаграмах 1843 та 1850 років. У процесі дискусії мало статися розчарування, що ознаменувало відокремлення від двох антагоністичних класів, і мав пролунати заклик до глибшого посвячення для вірних.

Then Habakkuk identifies the distinction between the two classes involved in the testing process of the foundational truths. That testing process, which included the debate between the two classes that fell silent on October 22, 1844, ended right where Habakkuk chapter two ended.

Тоді Авакум вказує на відмінність між двома групами, задіяними у процесі перевірки фундаментальних істин. Той процес перевірки, який включав дебати, що замовкли 22 жовтня 1844 року, між двома групами, завершився саме там, де завершився другий розділ книги Авакума.

> But the Lord is in his holy temple: let all the earth keep silence before him. Habakkuk 2:20.

> А Господь у святому храмі Своєму: нехай мовчить перед Ним уся земля. Авакум 2:20.

The Lord suddenly entered His Millerite temple, and all the earth was then to keep silence, for the antitypical Day of Atonement had arrived and the judgment of the dead had begun. The prophetic history of Habakkuk chapter two ended on October 22, 1844, and Jesus always identifies the end of a thing with the beginning of a thing. The beginning of the two visions of twenty-five hundred and twenty years of trampling down the sanctuary and host, and the vision of the restoration of the sanctuary and host, began together, but separated by two hundred and twenty years, and when they ended, they were identified as ended, in Habakkuk chapter TWO verse TWENTY.

Господь раптово увійшов до Свого міллеритського храму, і вся земля тоді мала зберігати мовчання, бо настав антитиповий День викуплення і розпочався суд над мертвими. Пророча історія другого розділу книги Авакума завершилася 22 жовтня 1844 року, і Ісус завжди ототожнює кінець чогось із початком. Початок двох видінь — про дві тисячі п’ятсот двадцять років топтання святилища та війська і про відновлення святилища та війська — був спільним, проте їх розділяли двісті двадцять років, і коли вони закінчилися, їх завершення було позначене у другому розділі книги Авакума, вірш двадцятий.

At the soon-coming Sunday law, several prophecies will be fulfilled. One of those prophecies is the tarrying of the vision as represented in Habakkuk chapter two. Habakkuk chapter two identifies the experience of both the movement of the first and third angels. Both movements are confronted with a debate over correct biblical methodology that is accomplished between those representatives of the movement and the former chosen people who are being passed by during the process of the debate.

Коли незабаром настане недільний закон, сповняться кілька пророцтв. Одне з цих пророцтв — затримка видіння, як це представлено у другому розділі книги Авакума. Другий розділ книги Авакума описує досвід як руху першого, так і третього ангелів. Обидва рухи стикаються з дискусією щодо правильної біблійної методології, яка відбувається між представниками руху та колишнім обраним народом, якого у процесі цієї дискусії Бог минає.

The message that is to be defended by the watchmen of the third angel’s history is the identification of the truths (Miller’s jewels), that ultimately were represented upon the two sacred charts of 1843 and 1850. In the process of the debate there was a disappointment that marked a separation between the two antagonistic classes, and a call for deeper consecration to the faithful. Then Habakkuk identifies the distinction between the two classes involved in the testing process of the foundational truths. That testing process, which was represented by the debate between the two classes, will fully end at the soon-coming Sunday law, right where Habakkuk chapter two ended.

Звістка, яку мають захищати сторожі історії третього ангела, — це ідентифікація істин (коштовностей Міллера), які зрештою були представлені на двох священних картах 1843 і 1850 років. У процесі дискусії сталося розчарування, що позначило розділення між двома антагоністичними класами, і прозвучав заклик до глибшого посвячення для вірних. Тоді Авакум окреслює відмінність між двома класами, залученими до процесу випробування основоположних істин. Цей процес випробування, який був представлений суперечкою між двома класами, повністю завершиться, коли невдовзі настане недільний закон, саме там, де закінчився другий розділ книги Авакума.

> But the Lord is in his holy temple: let all the earth keep silence before him. Habakkuk 2:20.

> А Господь у святому храмі Своєму: нехай мовчить перед Ним уся земля. Авакум 2:20.

The Lord will suddenly enter the temple of the one hundred and forty-four thousand, and all the earth will then keep silence, for the antitypical Day of Atonement will reach the judgment of the living. The prophetic history of Habakkuk chapter two ends at the soon coming Sunday law, and Jesus always identifies the end of a thing with the beginning of a thing.

Господь раптово увійде до храму ста сорока чотирьох тисяч, і тоді вся земля замовкне, бо антипрообразний День викуплення досягне суду над живими. Пророча історія другого розділу Авакума закінчується недільним законом, який незабаром буде запроваджено, й Ісус завжди ототожнює кінець чогось із його початком.

The judgment of the living began on September 11, 2001, but the judgment is a process. That process begins with the house of God, and then reaches a point where judgment comes upon those outside of the house of God. When the great buildings of New York City were brought down the judgment represented by the sealing angel going through Jerusalem and placing a mark upon those who sigh and cry for the abominations that are done in the church, and also the abominations done in the land began. At the soon coming Sunday law Christ will have finished the work of erecting the temple of the one hundred and forty-four thousand, and the destroying angels will bring judgment upon Jerusalem.

Суд над живими розпочався 11 вересня 2001 року, але суд — це процес. Цей процес починається з Божого дому, а потім досягає моменту, коли суд приходить на тих, хто перебуває поза Божим домом. Коли великі будівлі Нью-Йорка було зруйновано, розпочався суд, символізований ангелом, що запечатує, який проходить Єрусалимом і ставить знак на тих, хто зітхає і плаче через мерзоти, що чиняться в церкві, а також через мерзоти, що чиняться в країні. Коли невдовзі настане недільний закон, Христос завершить працю зі спорудження храму ста сорока чотирьох тисяч, а ангели-руйнівники звершать суд над Єрусалимом.

The one hundred and forty-four thousand are then lifted up as an ensign, and the judgment of the living commences for the other flock, represented by Edom, Moab and the chief of the children of Ammon in Daniel chapter eleven, verse forty-one.

Сто сорок чотири тисячі тоді підносяться як стяг, і розпочинається суд над живими для іншої отари, яку представляють Едом, Моав і головні з синів Аммона в книзі Даниїла, розділ одинадцятий, вірш сорок перший.

Whether considering the Millerite movement of the first angel or the mighty movement of the third angel, the complete history of the reformatory movement represents an escalating revelation of truth, which culminates with the outpouring of the Holy Spirit. The outpouring of the Holy Spirit is the focus of the prophecies of the last days. This is why the foolish virgins have no oil and the wise do. The oil is the rain.

Чи йдеться про міллеритський рух першого ангела, чи про могутній рух третього ангела, вся історія реформаторського руху являє собою наростаюче відкриття істини, що кульмінує виливанням Святого Духа. Виливання Святого Духа є центральною темою пророцтв останніх днів. Ось чому нерозумні діви не мають олії, а мудрі мають. Олія — це дощ.

> They say, If a man put away his wife, and she go from him, and become another man’s, shall he return unto her again? shall not that land be greatly polluted? but thou hast played the harlot with many lovers; yet return again to me, saith the Lord. Lift up thine eyes unto the high places, and see where thou hast not been lien with. In the ways hast thou sat for them, as the Arabian in the wilderness; and thou hast polluted the land with thy whoredoms and with thy wickedness. Therefore the showers have been withholden, and there hath been no latter rain; and thou hadst a whore’s forehead, thou refusedst to be ashamed. Wilt thou not from this time cry unto me, My father, thou art the guide of my youth? Jeremiah 3:1–4.

> Кажуть: Якщо чоловік відпустить свою жінку, і вона піде від нього та стане дружиною іншого чоловіка, чи повернеться він знову до неї? Хіба та земля не буде дуже осквернена? А ти блудила з багатьма коханцями; однак повернися знову до мене, говорить Господь. Підійми очі свої на висоти й подивися, де ти не злягалася. На дорогах ти сиділа, чатуючи на них, як араб у пустелі; і ти осквернила землю своїми блудодіяннями та своїм беззаконням. Тому дощі були стримані, і не було пізнього дощу; а ти мала чоло блудниці, ти не захотіла соромитися. Хіба відтепер ти не будеш кликати до мене: Мій Батьку, ти — провідник моєї юності? Єремії 3:1–4.

In the passage (and all the prophets speak of the last days), God identifies that His people have played the harlot, to the point that they have a whore’s forehead. The whore of the last days is the papal power, and the forehead represents a purposeful decision. God’s people of the last days are wicked, but God is offering a final call, though they have reached a point where they have come to the same decision as the whore. They have developed a character represented by the fourth generation, where they are prepared to worship the sun as represented in the fourth generation of Ezekiel chapter eight.

У цьому уривку (і всі пророки говорять про останні дні) Бог вказує, що Його народ займався блудом, аж до того, що має чоло блудниці. Блудниця останніх днів — це папська влада, а чоло означає свідомий вибір. Божий народ останніх днів — нечестивий, але Бог пропонує останній заклик, хоча вони дійшли до того, що прийняли те саме рішення, що й блудниця. Вони сформували характер, представлений четвертим поколінням, де вони готові поклонятися сонцю, як це зображено в четвертому поколінні восьмого розділу Єзекіїля.

> “The time has come for the true light to shine amid moral darkness. The third angel’s message has been sent forth to the world, warning men against receiving the mark of the beast or of his image in their foreheads or in their hands. To receive this mark means to come to the same decision as the beast has done, and to advocate the same ideas, in direct opposition to the word of God. Of all who receive this mark, God says, ‘The same shall drink of the wine of the wrath of God, which is poured out without mixture into the cup of his indignation; and he shall be tormented with fire and brimstone in the presence of the holy angels, and in the presence of the Lamb.’” Review and Herald, July 13, 1897.

> Настав час істинному світлу засяяти серед моральної темряви. Послання третього ангела було сповіщене світові, застерігаючи людей від прийняття знака звіра або знака його образу на їхніх чолах чи на їхніх руках. Прийняти цей знак означає прийти до такого самого рішення, як це зробив звір, і відстоювати ті самі ідеї, у прямій опозиції до Слова Божого. Стосовно всіх, хто приймає цей знак, Бог говорить: "Той самий буде пити вино гніву Божого, яке без домішки влите в чашу Його обурення; і він буде мучений вогнем і сіркою перед святими ангелами і перед Агнцем." Review and Herald, 13 липня 1897 р.

Jeremiah is identifying God’s people of the last days as already possessing the whore’s forehead. They are on the verge of receiving the mark of the beast for they are “wicked.” In the passage just cited Sister White continues:

Єремія стверджує, що Божий народ останніх днів уже має чоло блудниці. Вони на порозі того, щоб отримати знак звіра, бо вони «нечестиві». У щойно наведеному уривку сестра Вайт продовжує:

> “If the light of truth has been presented to you, revealing the Sabbath of the fourth commandment, and showing that there is no foundation in the word of God for Sunday observance, and yet you still cling to the false Sabbath, refusing to keep holy the Sabbath which God calls ‘My holy day,’ you receive the mark of the beast. When does this take place?—When you obey the decree that commands you to cease from labor on Sunday and worship God, while you know that there is not a word in the Bible showing Sunday to be other than a common working-day, you consent to receive the mark of the beast, and refuse the seal of God. If we receive this mark in our foreheads or in our hands, the judgments pronounced against the disobedient must fall upon us. But the seal of the living God is placed upon those who conscientiously keep the Sabbath of the Lord.

> Якщо вам було явлене світло істини, що відкриває суботу четвертої заповіді і показує, що в Божому Слові немає жодної підстави для святкування неділі, і все ж ви й далі тримаєтеся лжесуботи, відмовляючись святити суботу, яку Бог називає «Мій святий день», — ви приймаєте знак звіра. Коли це відбувається? — Коли ви коритеся указу, що велить припинити працювати в неділю та поклонятися Богові, знаючи, що в Біблії немає й слова, яке б показувало, що неділя є чимось іншим, ніж звичайний робочий день, — ви погоджуєтеся прийняти знак звіра й відкидаєте Божу печатку. Якщо ми приймемо цей знак на своїх чолах або на своїх руках, суди, проголошені проти непокірних, неминуче впадуть на нас. Але печатка живого Бога накладається на тих, хто сумлінно додержує суботу Господню.

> “‘And God saw that the wickedness of man was great in the earth, and that every imagination of the thoughts of his heart was only evil continually…. The earth also was corrupt before God, and the earth was filled with violence…. And God said unto Noah, The end of all flesh is come before me; for the earth is filled with violence through them; and, behold, I will destroy them with the earth.’ They were to be cut off because they had polluted the earth which God created to be enjoyed by a righteous people.

> 'І побачив Бог, що велике зло людини на землі, і що кожний намір думок його серця був тільки злий повсякчас.... І земля також зіпсувалася перед Богом, і земля наповнилася насильством.... І сказав Бог Ноєві: Кінець усякій плоті прийшов переді мною; бо земля через них наповнилася насильством; і ось я знищу їх разом із землею.' Їх мали вигубити, бо вони осквернили землю, яку Бог створив для радості праведного люду.

> “‘As it was in the days of Noah,’ declared Christ, ‘so shall it be also in the days of the Son of Man.’ And is it not so? Anyone who will look into the daily papers may see a long list of crimes—drunkenness, theft, robbery, embezzlement, murder. Sometimes whole families are murdered, that man’s desires to possess money or goods that do not belong to him may be gratified. The world is indeed becoming as it was in the days of Noah, because men openly disregard God’s commands.” Review and Herald, July 13, 1897.

> «„Як було за днів Ноя, — сказав Христос, — так буде і за днів Сина Людського“. А хіба не так? Кожен, хто загляне в щоденні газети, побачить довгий перелік злочинів — пияцтво, крадіжка, грабіж, розтрата, вбивство. Іноді вбивають цілі сім’ї, аби задовольнити бажання певної людини заволодіти грошима чи майном, що їй не належить. Світ справді стає таким, яким був за днів Ноя, бо люди відкрито зневажають Божі заповіді». Review and Herald, 13 липня 1897 р.

Jeremiah is identifying God’s people of the last days that are about to bow down to the sun, and when he does so he identifies that “the showers have been withholden, and there hath been no latter rain; and thou hadst a whore’s forehead, thou refusedst to be ashamed.” The “wicked” of God’s people in the last days are receiving no latter rain, and they refuse to be ashamed, for their thoughts have become continually evil, as represented by the history of Noah, and also by the chambers of imagery in the second abomination of Ezekiel chapter eight.

Єремія визначає, що народ Божий останніх днів ось-ось поклониться сонцю, і при цьому він зазначає: «Зливи були стримані, і не було пізнього дощу; ти мала чоло повії, ти відмовилася соромитися». «Нечестиві» з Божого народy в останні дні не отримують пізнього дощу і відмовляються соромитися, бо їхні думки стали повсякчас злими, як це показано в історії Ноя, а також у «кімнатах образів» у другій мерзоті восьмого розділу Єзекіїля.

Jeremiah points the unashamed wicked of God’s people in the last days to “cry” “from” that “time” to “the guide of” their “youth.” The guide of the youth of Adventism was the two tables of Habakkuk and the jewels represented thereon. The only hope for breaking out of the wickedness that is about to bring eternal death upon the wicked of God’s people in the last days is to cry unto the God who was the guide at the beginning, which arrived at “the time of the end” in 1798.

Єремія вказує безсоромним нечестивцям із Божого народу в останні дні, щоб вони «волали» «від» того «часу» до «провідника» їхньої «юності». Провідником юності адвентизму були дві таблиці Авакума та дорогоцінні камені, зображені на них. Єдина надія вирватися з нечестя, яке ось-ось принесе вічну смерть нечестивим із Божого народу в останні дні, — це волати до Бога, який був провідником на початку, який настав у «час кінця» у 1798 році.

The issue in the history of the first or third angel is whether you receive or do not receive the latter rain. The latter rain began when the nations were angered on September 11, 2001.

Питання в історії першого чи третього ангела полягає в тому, чи приймаєте ви пізній дощ, чи не приймаєте. Пізній дощ розпочався, коли народи розгнівалися 11 вересня 2001 року.

> “At that time, while the work of salvation is closing, trouble will be coming on the earth, and the nations will be angry, yet held in check so as not to prevent the work of the third angel. At that time the ‘latter rain,’ or refreshing from the presence of the Lord, will come, to give power to the loud voice of the third angel, and prepare the saints to stand in the period when the seven last plagues shall be poured out.” Early Writings, 85.

> У той час, коли діло спасіння завершується, на землю прийде скорбота, і народи будуть гніватися, але будуть стримані, щоб не перешкодити ділу третього ангела. Тоді прийде 'пізній дощ', або освіження від присутності Господа, щоб надати силу гучному голосу третього ангела і приготувати святих, щоб устояти в час, коли будуть вилиті сім останніх кар. Ранні твори, 85.

The “latter rain,” which is also identified as “the refreshing,” began when the nations were angered, and at that time “the work of salvation” began to close. The four angels of Revelation seven hold the four winds in check while the sealing of the one hundred and forty-four thousand is accomplished, and in Ezekiel chapter nine, that work is represented by angels placing a mark upon those who sigh and cry for the abominations done in Jerusalem. On September 11, 2001 the angels began the closing work of placing a mark upon the foreheads of the one hundred and forty-four thousand.

«Пізній дощ», який також називають «освіженням», почався, коли народи розгнівалися, і тоді «діло спасіння» почало завершуватися. Чотири ангели сьомого розділу Одкровення стримують чотири вітри, доки звершується запечатування ста сорока чотирьох тисяч, а в дев’ятому розділі Єзекіїля цю працю зображено як накладання ангелами знака на тих, хто зітхає та плаче через мерзоти, вчинені в Єрусалимі. 11 вересня 2001 року ангели розпочали завершальну працю нанесення знака на чола ста сорока чотирьох тисяч.

The closing work of the third angel is accomplished during the outpouring of the latter rain, which is also “the refreshing”, which is a message.

Завершальна праця третього ангела звершується під час виливання пізнього дощу, який також є "освіженням", що є вісткою.

> To whom he said, This is the rest wherewith ye may cause the weary to rest; and this is the refreshing: yet they would not hear. Isaiah 28:12.

> Кому Він сказав: Ось спочинок, яким ви можете дати відпочити втомленому; і ось освіження; та вони не хотіли слухати. Ісая 28:12.

The message they refuse to hear in Isaiah is the message that is delivered by stammering tongues, and is the testing message that represents the methodology of “line upon line.”

Послання, якого вони відмовляються слухати в Ісаї, — це послання, передане заїкуватими язиками, і є випробувальним посланням, що представляє методологію "рядок за рядком".

> But the word of the Lord was unto them precept upon precept, precept upon precept; line upon line, line upon line; here a little, and there a little; that they might go, and fall backward, and be broken, and snared, and taken. Wherefore hear the word of the Lord, ye scornful men, that rule this people which is in Jerusalem. Because ye have said, We have made a covenant with death, and with hell are we at agreement; when the overflowing scourge shall pass through, it shall not come unto us: for we have made lies our refuge, and under falsehood have we hid ourselves. Isaiah 28:13–15.

> Та слово Господнє стало для них: заповідь на заповідь, заповідь на заповідь; правило на правило, правило на правило; тут трохи, там трохи; щоб вони пішли та впали навзнак, і розбилися, і потрапили в пастку, і були спіймані. Тому слухайте слово Господнє, насмішники, що правите цим народом, який у Єрусалимі. Бо ви сказали: Ми уклали союз зі смертю, і з пеклом ми в угоді; коли перейде навальний бич, він до нас не дійде, бо неправду ми зробили своїм притулком, і під брехнею ми сховалися. Ісая 28:13-15.

The Word of the Lord, which is the message of the rest and refreshing (the latter rain), that causes them to “go, and fall backward, and be broken, and snared, and taken,” is given to “the scornful men, which rule this people which is in Jerusalem.” Jerusalem is where the angels mark those who sigh and cry, and the ancient men who have betrayed their trust are the first to fall.

Слово Господнє, що є звісткою про спочинок і освіження (пізній дощ), через яке вони «йдуть, і падають навзад, і розбиваються, і потрапляють у сильця, і бути схопленими», дається «мужам-насмішникам, які правлять цим народом, що в Єрусалимі». Єрусалим — це місце, де ангели позначають тих, хто зітхає й плаче, а старійшини, які зрадили довіру, падають першими.

> “The mark of deliverance has been set upon those ‘that sigh and that cry for all the abominations that be done.’ Now the angel of death goes forth, represented in Ezekiel’s vision by the men with the slaughtering weapons, to whom the command is given: ‘Slay utterly old and young, both maids, and little children, and women: but come not near any man upon whom is the mark; and begin at My sanctuary.’ Says the prophet: ‘They began at the ancient men which were before the house.’ Ezekiel 9:1–6. The work of destruction begins among those who have professed to be the spiritual guardians of the people. The false watchmen are the first to fall. There are none to pity or to spare. Men, women, maidens, and little children perish together.” The Great Controversy, 656.

> Знак порятунку покладено на тих, хто «зітхає і плаче через усі мерзоти, що чиняться». Тепер виходить ангел смерті, представлений у видінні Єзекіїля мужами зі знаряддями убиєння, яким дано наказ: «Побивайте дощенту старого й молодого, і дівиць, і дітей малих, і жінок; але не наближайтеся до жодного, на кому є знак; і почніть від Моєї святині». Каже пророк: «Вони почали від старших мужів, що були перед домом». Єзекіїля 9:1–6. Діло знищення починається серед тих, що називали себе духовними сторожами народу. Неправдиві сторожі падають першими. Немає нікого, хто б пожалів чи пощадив. Чоловіки, жінки, дівиці й малі діти гинуть разом. Велика боротьба, 656.

We will continue to address the increase of knowledge that arrived in 1989, in the next article.

Ми продовжимо розглядати зростання знань, що відбулося у 1989 році, у наступній статті.

> “One who sees beneath the surface, who reads the hearts of all men, says of those who have had great light: ‘They are not afflicted and astonished because of their moral and spiritual condition.’ Yea, they have chosen their own ways, and their soul delighteth in their abominations. I also will choose their delusions, and will bring their fears upon them; because when I called, none did answer; when I spake, they did not hear: but they did evil before Mine eyes, and chose that in which I delighted not.’ ‘God shall send them strong delusion, that they should believe a lie,’ because they received not the love of the truth, that they might be saved,’ ‘but had pleasure in unrighteousness.’ Isaiah 66:3, 4; 2 Thessalonians 2:11, 10, 12.

> Той, Хто бачить приховане, Хто читає серця всіх людей, говорить про тих, хто мав велике світло: "Вони не скорботні й не приголомшені через свій моральний і духовний стан. Так, вони вибрали власні дороги, і їхня душа має приємність у своїх мерзотах. Я також оберу для них оману й наведу на них їхні страхи; бо коли Я кликав, ніхто не відповів; коли Я говорив, вони не слухали; але чинили зло в очах Моїх і вибрали те, що Мені не до вподоби." "Бог пошле їм сильну оману, щоб вони повірили неправді," бо вони не прийняли любові правди, щоб їм спастися, "але мали приємність у неправедності." Ісаї 66:3, 4; 2 Солунян 2:11, 10, 12.

> “The heavenly Teacher inquired: ‘What stronger delusion can beguile the mind than the pretense that you are building on the right foundation and that God accepts your works, when in reality you are working out many things according to worldly policy and are sinning against Jehovah? Oh, it is a great deception, a fascinating delusion, that takes possession of minds when men who have once known the truth, mistake the form of godliness for the spirit and power thereof; when they suppose that they are rich and increased with goods and in need of nothing, while in reality they are in need of everything.’” Testimonies, volume 8, 249, 250.

> Небесний Учитель запитав: «Яка ще сильніша омана може звести розум, ніж удавання, що ви будуєте на вірній підвалині і що Бог приймає ваші діла, тоді як насправді ви чините багато що згідно з мирською політикою і грішите проти Єгови? О, це великий обман, зваблива омана, яка оволодіває розумами, коли люди, що колись пізнали істину, плутають вигляд благочестя з його духом та силою; коли вони вважають, що багаті й розбагатіли і ні в чому не мають потреби, тоді як насправді потребують усього». Свідчення, том 8, 249, 250.

Back to Articles