Article

# The Book of Daniel - Number Twenty-Nine

Книга Даниїла — номер двадцять дев’ять

Belshazzar’s Feast and the Prophetic Hour: Unveiling the Sunday Law, the Fall of Babylon, and the Final Crisis

Бенкет Валтасара і пророчий час: розкриття недільного закону, падіння Вавилону та остаточної кризи

Author

Jeff Pippenger

Published

December 24, 2023

Formats

PDF
Word

Belshazzar’s feast identifies the “hour” of the Sunday law, but it places the emphasis upon the judgment of the Republican horn. Nebuchadnezzar’s golden image in Daniel chapter three, places the same history, in the context of God’s faithful people who are then lifted up as an ensign. Daniel chapter six, addresses the same line, but addresses the role of the Protestant horn. Belshazzar is representing the “state,” and he called one thousand of his “lords.”

Бенкет Валтасара визначає "годину" недільного закону, але ставить наголос на суді над республіканським рогом. Золотий образ Навуходоносора у третьому розділі книги Даниїла представляє ту саму історію в контексті вірного Божого народу, який тоді підноситься як стяг. Шостий розділ книги Даниїла розглядає ту саму лінію, але зосереджується на ролі протестантського рогу. Валтасар представляє "державу", і він покликав тисячу своїх "вельмож".

> Belshazzar the king made a great feast to a thousand of his lords, and drank wine before the thousand. Belshazzar, whiles he tasted the wine, commanded to bring the golden and silver vessels which his father Nebuchadnezzar had taken out of the temple which was in Jerusalem; that the king, and his princes, his wives, and his concubines, might drink therein. Then they brought the golden vessels that were taken out of the temple of the house of God which was at Jerusalem; and the king, and his princes, his wives, and his concubines, drank in them. They drank wine, and praised the gods of gold, and of silver, of brass, of iron, of wood, and of stone. In the same hour came forth fingers of a man’s hand, and wrote over against the candlestick upon the plaster of the wall of the king’s palace: and the king saw the part of the hand that wrote. Daniel 5:1–5.

> Цар Валтасар справив великий бенкет для тисячі своїх вельмож і пив вино перед тією тисячею. Коли Валтасар смакував вино, він наказав принести золоті та срібні посудини, які його батько Навуходоносор виніс із храму, що в Єрусалимі, щоб цар, його вельможі, його жони та наложниці пили з них. Тоді принесли золоті посудини, що були взяті з храму дому Божого, який у Єрусалимі; і цар, і його вельможі, його жони та наложниці пили з них. Вони пили вино й славили богів із золота й срібла, міді, заліза, дерева та каменю. Тієї ж години з’явилися пальці людської руки й писали навпроти свічника на тиньку стіни царського палацу; і цар бачив кисть руки, що писала. Даниїл 5:1-5.

The number “ten” represents the dragon, and one hundred, and one thousand is simply a magnification of the same symbol. In chapter six, one hundred and twenty push the deceitful law, and one hundred and twenty is a symbol for priests. Considering “line upon line,” Belshazzar’s feast is illustrating the judgment upon a corrupted statecraft, and judgment of a corrupted churchcraft. Belshazzar was drunk with the Babylonian wine, and then determined to desecrate the sacred vessels of God’s temple in Jerusalem.

Число «десять» символізує дракона, а сто й тисяча — просто збільшення того самого символу. У шостому розділі сто двадцять проштовхують облудний закон, а сто двадцять є символом священиків. З огляду на «рядок за рядком», бенкет Валтасара ілюструє суд над зіпсутим державним устроєм і суд над зіпсутим церковним устроєм. Валтасар упився вавилонським вином і тоді вирішив осквернити святі посудини Божого храму в Єрусалимі.

> “The prophet says, ‘I saw another angel come down from heaven, having great power; and the earth was lightened with his glory. And he cried mightily with a strong voice, saying, Babylon the great is fallen, is fallen, and is become the habitation of devils’ (Revelation 18:1, 2). This is the same message that was given by the second angel. Babylon is fallen, ‘because she made all nations drink of the wine of the wrath of her fornication’ (Revelation 14:8). What is that wine?—Her false doctrines. She has given to the world a false sabbath instead of the Sabbath of the fourth commandment, and has repeated the falsehood that Satan first told Eve in Eden—the natural immortality of the soul. Many kindred errors she has spread far and wide, ‘teaching for doctrines the commandments of men’ (Matthew 15:9).” Selected Messages, book 2, 118.

> "Пророк каже: 'Я бачив, як інший ангел зійшов з неба, маючи велику владу; і земля освітилася від його слави. І він могутнім голосом вигукнув, кажучи: Упав, упав великий Вавилон і став оселищем демонів' (Об’явлення 18:1, 2). Це та сама звістка, яку дав другий ангел. Вавилон упав, 'бо вона напоїла всі народи вином гніву своєї розпусти' (Об’явлення 14:8). Що ж це за вино? — Її хибні вчення. Вона дала світові фальшиву суботу замість суботи четвертої заповіді й повторила неправду, яку сатана вперше сказав Єві в Едені, — про природну безсмертність душі. Багато споріднених помилок вона поширила далеко й широко, 'навчаючи наук, що є заповідями людськими' (Матвія 15:9)." Вибрані вісті, книга 2, 118.

The wine Belshazzar was drinking was the papacy’s idol sabbath, for the feast represented the prophetic “hour” of the Sunday law. The sanctuary vessels he brought into the banquet hall represented not only rebellion against God, but sacred vessels also represent God’s people, for the literal represents the spiritual, and people are vessels.

Вино, яке пив Валтасар, було суботою-ідолом папства, бо бенкет символізував пророчу «годину» недільного закону. Храмові посудини, які він приніс у бенкетну залу, символізували не лише бунт проти Бога; храмові посудини також символізують Божий народ, адже буквальне представляє духовне, а люди — посудини.

> Nevertheless the foundation of God standeth sure, having this seal, The Lord knoweth them that are his. And, Let everyone that nameth the name of Christ depart from iniquity. But in a great house there are not only vessels of gold and of silver, but also of wood and of earth; and some to honour, and some to dishonour. If a man therefore purge himself from these, he shall be a vessel unto honour, sanctified, and meet for the master’s use, and prepared unto every good work. 2 Timothy 2:19–21.

> Проте Божа основа стоїть твердо, маючи цю печатку: Господь знає тих, що Його. І: Нехай відступить від беззаконня кожен, хто називає ім’я Христа. А у великому домі є не лише посудини золоті й срібні, але й дерев’яні та глиняні; і одні — для честі, а інші — для безчестя. Отже, якщо хто очистить себе від цього, буде посудиною для честі, освяченою, придатною для вжитку Господареві та приготованою на всяке добре діло. 2 Тимофія 2:19-21.

In the midst of desecrating God’s people through enforced Sunday worship, the fiery handwriting spells out Belshazzar’s doom.

У розпалі осквернення Божого народу через примус до недільного поклоніння вогняний напис сповіщає загибель Валтасара.

> In the same hour came forth fingers of a man’s hand, and wrote over against the candlestick upon the plaster of the wall of the king’s palace: and the king saw the part of the hand that wrote. Then the king’s countenance was changed, and his thoughts troubled him, so that the joints of his loins were loosed, and his knees smote one against another. The king cried aloud to bring in the astrologers, the Chaldeans, and the soothsayers. And the king spake, and said to the wise men of Babylon, Whosoever shall read this writing, and show me the interpretation thereof, shall be clothed with scarlet, and have a chain of gold about his neck, and shall be the third ruler in the kingdom. Daniel 5:5–7.

> Тієї ж години з’явилися пальці людської руки й написали навпроти світильника на тиньку стіни царського палацу; і цар бачив кисть руки, що писала. Тоді змінилося обличчя царя, і думки його стривожили його, так що суглоби його стегон ослабли, і коліна його билися одне об одне. Цар голосно закричав, щоб привели астрологів, халдеїв та віщунів. І заговорив цар та сказав до мудреців Вавилону: Хто прочитає це писання й покаже мені його тлумачення, буде зодягнений у багряницю, матиме на шиї золотий ланцюг і буде третім правителем у царстві. Даниїла 5:5–7.

Historically the passage is understood to be identifying that Belshazzar’s father, had left the political throne to Belshazzar, and for this reason the best his son could offer for an interpretation of the handwriting was a position of being the third ruler. Leading up to the Sunday law in the United States, the political leadership will be in a subservient position to the religious leadership who will be working to introduce a new form of worship. The image of the beast represents the combination of church and state with the church in control of the relationship, and at the Sunday law Belshazzar was the political king, thus symbolizing the state, but he was only the second in command to his father’s religious authority. The best he could offer Daniel was to be third.

Історично цей уривок тлумачать так, що батько Валтасара передав йому політичний престол, і тому найвище, що Валтасар міг запропонувати за тлумачення напису, — це посаду третього правителя. Напередодні запровадження недільного закону у Сполучених Штатах політичне керівництво перебуватиме в підлеглому становищі щодо релігійного керівництва, яке працюватиме над запровадженням нової форми поклоніння. Образ звіра означає поєднання церкви й держави, коли церква контролює ці взаємини, і за недільного закону Валтасар був політичним царем, отже символізував державу, але він був лише другим за владою після релігійного авторитету свого батька. Найбільше, що він міг запропонувати Даниїлові, — бути третім.

> “When the early church became corrupted by departing from the simplicity of the gospel and accepting heathen rites and customs, she lost the Spirit and power of God; and in order to control the consciences of the people, she sought the support of the secular power. The result was the papacy, a church that controlled the power of the state and employed it to further her own ends, especially for the punishment of ‘heresy.’ In order for the United States to form an image of the beast, the religious power must so control the civil government that the authority of the state will also be employed by the church to accomplish her own ends. . . .

> Коли рання церква зіпсувалася, відступивши від простоти Євангелія і прийнявши язичницькі обряди та звичаї, вона втратила Духа і силу Бога; і, щоб підпорядкувати собі сумління людей, вона шукала підтримки світської влади. Наслідком стало папство — церква, що контролювала державну владу і використовувала її для досягнення власних цілей, особливо для покарання «єресі». Щоб Сполучені Штати створили образ звіра, релігійна влада має настільки контролювати цивільний уряд, щоб і авторитет держави використовувався церквою для здійснення її власних цілей. . . .

> “The enforcement of Sundaykeeping on the part of Protestant churches is an enforcement of the worship of the papacy—of the beast. Those who, understanding the claims of the fourth commandment, choose to observe the false instead of the true Sabbath are thereby paying homage to that power by which alone it is commanded. But in the very act of enforcing a religious duty by secular power, the churches would themselves form an image to the beast; hence the enforcement of Sundaykeeping in the United States would be an enforcement of the worship of the beast and his image.” The Great Controversy, 443, 448, 449.

> Примус до дотримання неділі з боку протестантських церков є примусом до поклоніння папству — звірові. Ті, хто, розуміючи вимоги четвертої заповіді, обирають дотримуватися фальшивої замість істинної Суботи, тим самим віддають шану тій владі, якою лише це й наказано. Але самим актом примусу до релігійного обов’язку світською владою церкви самі створили б образ звіра; отже, примус до дотримання неділі в Сполучених Штатах був би примусом до поклоніння звірові та його образові. Велика боротьба, 443, 448, 449.

It is in a crisis that character is revealed, and the mysterious message on the wall produced a crisis in Belshazzar’s experience and marked the end of his kingdom, thus symbolizing the end of the kingdom of the earth beast. Belshazzar died that very night, representing the Sunday law, when the United States is overthrown as the sixth kingdom of Bible prophecy at the Sunday law, but the United States immediately transitions into the premier king of the ten kings. The ten kings are the seventh kingdom of Bible prophecy, and they immediately agree to give their seventh kingdom to the beast.

Саме в кризі виявляється характер, і загадкове послання на стіні спричинило кризу в житті Валтасара та ознаменувало кінець його царства, тим самим символізуючи кінець царства звіра із землі. Валтасар помер тієї ж ночі, що символізує недільний закон, коли Сполучені Штати повалені як шосте царство біблійного пророцтва під час недільного закону, але Сполучені Штати негайно переходять у статус провідного царя серед десяти царів. Десять царів становлять сьоме царство біблійного пророцтва, і вони негайно погоджуються віддати своє сьоме царство звіру.

> For God hath put in their hearts to fulfil his will, and to agree, and give their kingdom unto the beast, until the words of God shall be fulfilled. Revelation 17:17.

> Бо Бог вклав у їхні серця, щоб виконали Його волю, і щоб погодилися та віддали своє царство звірові, доки не сповняться Божі слова. Об’явлення 17:17.

The final movements are rapid ones, and the transition from the sixth kingdom to the seventh, and then to the eighth is rapid, for the world is then in a great crisis. The overthrow of the earth beast causes Belshazzar to fear, and as the premier king of the ten kings, he represents the fear that all the kings of the earth will experience at the overthrow of the United States. In Revelation chapter eleven, the “hour” that the handwriting appears upon the wall, is the “hour” of the great earthquake. At that point three symbols of Islam are marked, and it is Islam that causes the kings to fear in the last days.

Останні події відбуваються стрімко, і перехід від шостого царства до сьомого, а потім до восьмого, є швидким, бо тоді світ перебуває у великій кризі. Повалення звіра із землі змушує Валтасара злякатися, і, як перший серед десяти царів, він уособлює той страх, який переживуть усі царі землі під час повалення Сполучених Штатів. В одинадцятому розділі Об’явлення «година», коли напис з’являється на стіні, є «годиною» великого землетрусу. У той момент позначаються три символи ісламу, і саме іслам змушує царів боятися в останні дні.

> For, lo, the kings were assembled, they passed by together. They saw it, and so they marvelled; they were troubled, and hasted away. Fear took hold upon them there, and pain, as of a woman in travail. Thou breakest the ships of Tarshish with an east wind. As we have heard, so have we seen in the city of the Lord of hosts, in the city of our God: God will establish it forever. Selah. Psalm 48:4–8.

> Бо ось, царі зійшлися, пройшли разом. Побачили — і здивувалися; стривожилися й поспішно втекли. Там охопив їх страх і біль, як у жінки, що народжує. Ти східним вітром розбиваєш таршішські кораблі. Як ми чули, так і побачили в місті Господа Саваота, у місті нашого Бога: Бог утвердить його навіки. Села. Псалом 48:4-8.

The lords, or kings were assembled at Belshazzar’s feast, drinking the wine of Babylon and handling and looking upon the sacred vessels of God’s sanctuary, when fear took hold of them, as represented by Belshazzar’s fear when the handwriting appeared upon the wall. Belshazzar’s fear began an escalating fear that is represented by a woman in travail, and Revelation eleven’s “hour” leads into chapter twelve, where the ensign is represented as a woman about to give birth. The first labor pain is the handwriting on the wall of the banquet hall. The fear is caused by the “east wind” of Islam, that “breakest the ships of Tarshish.”

Вельможі або царі були зібрані на бенкеті Валтасара, пили вино Вавилону та торкалися й розглядали святі посудини Божої святині, коли їх охопив страх, як це показано страхом Валтасара, коли на стіні з’явився напис. Страх Валтасара започаткував наростаючий страх, що уособлюється жінкою в родових муках, а «година» одинадцятого розділу Об’явлення веде до дванадцятого розділу, де знамення постає як жінка, що ось-ось має народити. Перший перейм — це напис на стіні бенкетної зали. Цей страх спричинений «східним вітром» ісламу, що «розбиває кораблі Таршішу».

In Belshazzar’s banquet hall, “one thousand lords” are consuming the wine of Babylon, which represents Sunday enforcement. At that time, Nebuchadnezzar’s orchestra begins to play the music, as Belshazzar has the ornaments of the sanctuary brought in. The whore of Tyre begins to sing, and apostate Israel begins to dance around Nebuchadnezzar’s golden idol. But the party is crashed by the “east wind,” which is the “third woe” that comes quickly, and is the “seventh trumpet.” When Islam crashes the party, the “nations are angered.” They are angered, for the ships of Tarshish, the symbol of the economic structure of planet earth is then sank in the midst of the sea.

У бенкетній залі Валтасара «тисяча вельмож» п’є вино Вавилону, що символізує примусове дотримання неділі. Тоді оркестр Навуходоносора починає грати, коли Валтасар велить принести начиння святині. Блудниця Тиру починає співати, а відступницький Ізраїль починає танцювати навколо золотого ідола Навуходоносора. Та бенкет перериває «східний вітер», що є «третім горем», яке швидко приходить, і є «сьомою сурмою». Коли іслам зриває бенкет, «народи розгнівалися». Вони розгнівані, бо кораблі Таршішу, символ економічної структури планети Земля, тоді тонуть посеред моря.

> Tarshish was thy merchant by reason of the multitude of all kind of riches; with silver, iron, tin, and lead, they traded in thy fairs. Javan, Tubal, and Meshech, they were thy merchants: they traded the persons of men and vessels of brass in thy market. They of the house of Togarmah traded in thy fairs with horses and horsemen and mules. The men of Dedan were thy merchants; many isles were the merchandise of thine hand: they brought thee for a present horns of ivory and ebony. Syria was thy merchant by reason of the multitude of the wares of thy making: they occupied in thy fairs with emeralds, purple, and broidered work, and fine linen, and coral, and agate. Judah, and the land of Israel, they were thy merchants: they traded in thy market wheat of Minnith, and Pannag, and honey, and oil, and balm. Damascus was thy merchant in the multitude of the wares of thy making, for the multitude of all riches; in the wine of Helbon, and white wool. Dan also and Javan going to and fro occupied in thy fairs: bright iron, cassia, and calamus, were in thy market. Dedan was thy merchant in precious clothes for chariots. Arabia, and all the princes of Kedar, they occupied with thee in lambs, and rams, and goats: in these were they thy merchants. The merchants of Sheba and Raamah, they were thy merchants: they occupied in thy fairs with chief of all spices, and with all precious stones, and gold. Haran, and Canneh, and Eden, the merchants of Sheba, Asshur, and Chilmad, were thy merchants. These were thy merchants in all sorts of things, in blue clothes, and broidered work, and in chests of rich apparel, bound with cords, and made of cedar, among thy merchandise. The ships of Tarshish did sing of thee in thy market: and thou wast replenished, and made very glorious in the midst of the seas. Thy rowers have brought thee into great waters: the east wind hath broken thee in the midst of the seas. Thy riches, and thy fairs, thy merchandise, thy mariners, and thy pilots, thy calkers, and the occupiers of thy merchandise, and all thy men of war, that are in thee, and in all thy company which is in the midst of thee, shall fall into the midst of the seas in the day of thy ruin. Ezekiel 27:12–26.

> Таршіш був твоїм крамарем через множину всякого багатства; сріблом, залізом, оловом і свинцем вони торгували на твоїх ярмарках. Яван, Тувал і Мешех були твоїми крамарями: людьми та мідними посудинами вони торгували на твоєму ринку. Ті з дому Тогарми торгували на твоїх ярмарках кіньми, вершниками та мулами. Люди Дедану були твоїми крамарями; багато островів були торгівлею твоїх рук: вони приносили тобі в дар роги зі слонової кістки та ебенове дерево. Сирія була твоїм крамарем через множину виробів твоєї роботи: на твоїх ярмарках вони торгували смарагдами, пурпуром і вишиваною роботою, і тонким полотном, і коралом, і агатом. Юда та земля Ізраїлева були твоїми крамарями: на твоєму ринку вони торгували пшеницею з Мінніту, і Паннаґом, і медом, і єлеєм, і бальзамом. Дамаск був твоїм крамарем у множині виробів твоєї роботи, заради множини всякого багатства: вином Хелбону та білою вовною. Дан також і Яван, що ходили туди й сюди, торгували на твоїх ярмарках: блискуче залізо, касія та каламус були на твоєму ринку. Дедан був твоїм крамарем у коштовних одежах для колісниць. Аравія та всі князі Кедара торгували з тобою ягнятами, баранами та козами: у цьому вони були твоїми крамарями. Купці Шеви та Раами були твоїми крамарями: на твоїх ярмарках вони торгували найкращими з усіх прянощів, і всім дорогоцінним камінням, і золотом. Харан, і Канне, і Еден, купці Шеви, Ашшур і Хільмад були твоїми крамарями. Вони були твоїми крамарями з усяким крамом: у блакитних одежах і вишиваній праці, і в скринях дорогого вбрання, перев’язаних шнурами та зроблених із кедра, серед твоїх товарів. Кораблі Таршішу оспівували тебе на твоєму ринку, і ти був наповнений і дуже прославлений посеред морів. Твої веслярі завели тебе у великі води; східний вітер розбив тебе посеред морів. Твої багатства та твої ярмарки, твої товари, твої моряки й твої керманичі, твої конопатники та всі, що займаються твоєю торгівлею, і всі твої вояки, що в тобі, і все твоє товариство, яке посеред тебе, упадуть у середину морів у день твоєї руїни. Єзекіїля 27:12–26.

The “ships of Tarshish” are the symbol of the economic structure of planet earth, and they are sunk in the midst of the sea by the “east wind.” Ezekiel informs us this takes place in the “day of thy ruin,” and the subject of Ezekiel chapter twenty-seven, is the lamentation for Tyrus.

"Кораблі Таршішу" є символом економічної структури планети Земля, і їх потоплено посеред моря "східним вітром". Єзекіїль сповіщає, що це відбувається в "день твоєї погибелі", а темою двадцять сьомого розділу книги Єзекіїля є плач по Тиру.

> The word of the Lord came again unto me, saying, Now, thou son of man, take up a lamentation for Tyrus; And say unto Tyrus, O thou that art situate at the entry of the sea, which art a merchant of the people for many isles, Thus saith the Lord God; O Tyrus, thou hast said, I am of perfect beauty. Ezekiel 27:1–3.

> І знову було до мене слово Господнє, кажучи: А тепер, сину людський, заведи плач про Тир; і скажи Тиру: О ти, що сидиш при вході до моря, купець для народів багатьох островів, так говорить Господь Бог: О Тире, ти сказав: Я досконалої краси. Єзекіїля 27:1-3.

The day of the ruin of Tyrus is the subject of the lamentation. The day of the ruin of Tyrus is the Sunday law, for Tyrus is a symbol of the papacy, whose judgment begins in the “hour” that the second voice of Revelation eighteen begins to call people out of Babylon.

День руїни Тиру є предметом плачу. День руїни Тиру — це недільний закон, бо Тир є символом папства, суд над яким починається в ту "годину", коли другий голос вісімнадцятого розділу Об'явлення починає закликати людей вийти з Вавилону.

> And I heard another voice from heaven, saying, Come out of her, my people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues. For her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities. Reward her even as she rewarded you, and double unto her double according to her works: in the cup which she hath filled fill to her double. How much she hath glorified herself, and lived deliciously, so much torment and sorrow give her: for she saith in her heart, I sit a queen, and am no widow, and shall see no sorrow. Therefore shall her plagues come in one day, death, and mourning, and famine; and she shall be utterly burned with fire: for strong is the Lord God who judgeth her. And the kings of the earth, who have committed fornication and lived deliciously with her, shall bewail her, and lament for her, when they shall see the smoke of her burning, Standing afar off for the fear of her torment, saying, Alas, alas that great city Babylon, that mighty city! for in one hour is thy judgment come. And the merchants of the earth shall weep and mourn over her; for no man buyeth their merchandise any more. Revelation 18:4–11.

> І почув я інший голос із неба, що говорив: Вийдіть із неї, народе Мій, щоб ви не стали спільниками її гріхів і щоб не зазнали її кар. Бо її гріхи сягнули аж до неба, і Бог згадав її беззаконня. Відплатіть їй, як вона відплатила вам, і воздайте їй подвійно за її діла; у чаші, яку вона наповнила, налийте їй удвічі. Скільки вона себе прославляла і розкошувала, стільки ж дайте їй муки та скорботи; бо каже в серці своєму: Сиджу царицею, я не вдова і не побачу скорботи. Тому за один день прийдуть на неї її кари: смерть, жалоба і голод; і буде вона цілковито спалена вогнем, бо сильний Господь Бог, який судить її. І будуть плакати й ридати за нею царі землі, які блудодіяли з нею і розкошували з нею, коли побачать дим її пожежі, стоячи здаля зі страху перед її муками й кажучи: Горе, горе тобі, велике місто Вавилон, місто могутнє! бо за одну годину прийшов твій суд. І купці землі будуть плакати й тужити за нею, бо ніхто вже не купує їхніх товарів. Об’явлення 18:4–11.

The word that is used five times as “hour,” in the book of Daniel, always represents some type of judgment. The type of judgment is determined by the context of the passage where it is employed. In Daniel chapter four, the word “hour” is used first to announce the coming of judgment, whether it was the investigative judgment that began on October 22, 1844, or the executive judgment that begins at the Sunday law. In both cases, the investigative or executive judgments are progressive. The executive judgment of the papacy begins at the Sunday law in the United States. That marks the “hour” that the papacy’s executive judgment begins, and that “hour” is the “hour” of the great earthquake of Revelation eleven, when the two witnesses, represented by Shadrach, Meshach and Abednego are cast into the furnace as the ensign that is lifted up as Ezekiel’s mighty army. That “hour” is when the handwriting appears upon Belshazzar’s wall.

Слово, яке в книзі Даниїла п’ять разів перекладене як «година», завжди означає певний різновид суду. Який саме різновид суду мається на увазі, визначається контекстом уривка, де це слово вжито. У четвертому розділі Даниїла слово «година» вперше використано для оголошення наближення суду — чи то дослідчого суду, що розпочався 22 жовтня 1844 року, чи то виконавчого суду, який починається із запровадження недільного закону. В обох випадках і дослідчий, і виконавчий суд є поступовими. Виконавчий суд над папством починається із запровадження недільного закону у Сполучених Штатах. Це позначає «годину» початку виконавчого суду над папством, і та «година» є «годиною» великого землетрусу з одинадцятого розділу Книги Об’явлення, коли два свідки, представлені Седрахом, Мисахом і Авденаго, кидаються до печі як знамено, піднесене як могутнє військо Єзекіїля. Та «година» — це коли на стіні Валтасара з’являється напис.

The “ships of Tarshish”, which represent the structure of the economic supply-lines of planet earth are sunk in the midst of the seas at that time, and it causes the merchants and kings of the earth to fear as represented by Belshazzar.

«Кораблі Таршішу», які представляють структуру економічних ланцюгів постачання планети Земля, були потоплені посеред морів у той час, і це викликає страх у купців і царів землі, як це представлено Валтасаром.

In Revelation eleven, the “hour” is when the “third Woe” of Islam comes quickly, and the Seventh Trumpet sounds, and the nations are made angry. All three of those symbols point to Islam as the providential tool the Lord uses to accomplish the slaying of Belshazzar at that very “hour.” Belshazzar was slain by enemies that secretly came into his kingdom through the gates that had been carelessly left open, just as the border wall between Mexico and the United States has been carelessly left open, as the “hour” of the “great earthquake” approaches.

В одинадцятому розділі Об’явлення «година» — це коли «третє горе» ісламу скоро приходить, і лунає Сьома Сурма, і народи розгніваються. Усі три ці символи вказують на іслам як на провидінне знаряддя Господа, яким Він звершує вбивство Валтасара саме в ту «годину». Валтасара було вбито ворогами, що потай увійшли в його царство через брами, які недбало залишили відчиненими, так само, як і прикордонну стіну між Мексикою та Сполученими Штатами недбало залишили відкритою, коли наближається «година» «великого землетрусу».

The healing of the deadly wound of the papacy is set forth in the last six verses of Daniel chapter eleven. In those verses three obstacles are identified that are overcome as the papacy’s deadly wound is healed. The King of the North always conquers three obstacles on his way to supreme power, and always in the order of: first his enemy, second his ally, and then finally his victim. The first to be conquered was the King of the South, representing the Soviet Union, the last enemy of Rome, that was swept away in 1989. The second obstacle is the glorious land, which is Rome’s ally who conquered the USSR for Rome, the United States, which is conquered in the “hour” we are now considering. Thereafter the third obstacle, represented as Egypt, represents when the papacy takes control of its victim, the United Nations.

Загоєння смертельної рани папства викладене в останніх шести віршах одинадцятого розділу книги Даниїла. У цих віршах окреслено три перешкоди, які долаються у процесі загоєння смертельної рани папства. Цар Півночі завжди долає три перешкоди на шляху до верховної влади — і завжди в такому порядку: спочатку свого ворога, потім свого союзника, а потім, нарешті, свою жертву. Першим було підкорено Царя Півдня, що представляє Радянський Союз, останнього ворога Рима, який був змітений у 1989 році. Другою перешкодою є Прекрасний край, тобто союзник Рима, який заради Рима підкорив Радянський Союз, — Сполучені Штати, що підкорюються в «годині», яку ми зараз розглядаємо. Після цього третя перешкода, представлена як Єгипет, означає момент, коли папство бере під контроль свою жертву — Організацію Об’єднаних Націй.

In 1989, when the unsealing of those verses occurred, and there was thereafter an increase of knowledge of those verses, it was recognized that pagan Rome, papal Rome and then modern Rome (represented as the King of the North in the last six verses of Daniel chapter eleven), each needed to overcome three geographical obstacles before they were established as a kingdom. For pagan Rome, those three obstacles were represented as three directions.

У 1989 році, коли відбулося розпечатання тих віршів, а згодом — зростання розуміння тих віршів, було визнано, що язичницький Рим, папський Рим, а потім і сучасний Рим (представлений як Цар Півночі в останніх шести віршах одинадцятого розділу книги Даниїла), кожен мав подолати три географічні перешкоди, перш ніж утвердитися як царство. Для язичницького Риму ці три перешкоди були представлені як три напрями.

> And out of one of them came forth a little horn, which waxed exceeding great, toward the south, and toward the east, and toward the pleasant land. Daniel 8:9.

> І з одного з них виріс малий ріг, який вельми звеличився до півдня, і до сходу, і до прекрасного краю. Даниїла 8:9.

For papal Rome they were three horns that needed to be plucked up.

Для папського Риму це були три роги, які потрібно було вирвати.

> I considered the horns, and, behold, there came up among them another little horn, before whom there were three of the first horns plucked up by the roots: and, behold, in this horn were eyes like the eyes of man, and a mouth speaking great things. Daniel 7:8.

> Я розглядав роги, і ось, між ними з’явився інший малий ріг; перед ним три з перших рогів були вирвані з коренем; і ось, у цьому розі були очі, як очі людські, і уста, що говорили великі слова. Даниїла 7:8.

For modern Rome (the king of the north), represented in the last six verses of Daniel eleven, the three obstacles were the king of the south, the glorious land, and Egypt. As with pagan Rome and papal Rome the three obstacles represented geographic obstacles. Modern Rome, represented as the king of the north in the last six verses of Daniel eleven, needed to overcome three “walls”, and with the first wall there was a philosophical “wall” that was removed at the same time a literal wall was removed. In 1989, when the king of the north brought down the Soviet Union (the king of the south), the philosophical “wall” of the “iron curtain” was removed, as the Berlin wall was dismantled.

Для сучасного Риму (царя півночі), представленого в останніх шести віршах одинадцятого розділу книги Даниїла, трьома перешкодами були цар півдня, славний край і Єгипет. Як і у язичницького Риму та папського Риму, ці три перешкоди були географічними. Сучасному Риму, представленому як цар півночі в останніх шести віршах одинадцятого розділу книги Даниїла, потрібно було подолати три «стіни», і разом із першою «стіною» існувала філософська «стіна», яку було усунено одночасно з демонтажем буквальної стіни. У 1989 році, коли цар півночі повалив Радянський Союз (царя півдня), філософську «стіну» «залізної завіси» було усунено, так само як демонтовано Берлінський мур.

In the “hour” of Belshazzar’s judgment, when the handwriting is on the wall, and his enemies are secretly entering in through the unguarded gates, the philosophical “wall” of the separation of church and state is removed, while Islam of the third Woe has secretly entered through the unattended “wall” on the southern border of the glorious land.

У «годину» суду Валтасара, коли на стіні вже є напис, а його вороги таємно проникають через неохоронювані ворота, філософська «стіна» відокремлення церкви від держави усувається, тоді як іслам третього горя таємно проник через залишену без нагляду «стіну» на південному кордоні славної землі.

When “Egypt”, representing the United Nations, is conquered, and the philosophical “wall of national sovereignty” is removed, as every nation is forced to accept the one-world government that is directed by the whore of Tyre. At that time, a financial crash will occur that produces the martial law and despotism of the last days. Something may very well happen on a street that is called “Wall Street”.

Коли «Єгипет», що представляє Організацію Об’єднаних Націй, буде завойований, а філософська «стіна національного суверенітету» буде ліквідована, оскільки кожна нація змушена прийняти єдиний світовий уряд, яким керує блудниця Тиру, тоді станеться фінансовий крах, який спричинить воєнний стан і деспотизм останніх днів. Цілком можливо, що щось станеться на вулиці, яку називають «Волл-стріт».

> “The very means that is now so sparingly invested in the cause of God, and that is selfishly retained, will, in a little while, be cast with all idols to the moles and to the bats. Money will soon depreciate in value very suddenly when the reality of eternal scenes opens to the senses of man.” Welfare Ministry, 266.

> Ті самі кошти, які нині так скупо вкладаються в справу Божу й егоїстично утримуються, невдовзі будуть викинуті разом з усіма ідолами кротам і кажанам. Незабаром гроші дуже раптово знеціняться, коли реальність вічних сцен відкриється людським чуттям. Служіння добробуту, 266.

We continue our study of Belshazzar in the next article.

Ми продовжимо вивчення Валтасара у наступній статті.

> “Today, as in the days of Elijah, the line of demarcation between God’s commandment-keeping people and the worshipers of false gods is clearly drawn. ‘How long halt ye between two opinions?’ Elijah cried; ‘if the Lord be God, follow Him: but if Baal, then follow him.’ 1 Kings 18:21. And the message for today is: ‘Babylon the great is fallen, is fallen…. Come out of her, My people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues. For her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities.’ Revelation 18:2, 4, 5.

> "Сьогодні, як і за днів Іллі, чітко окреслена межа між Божим народом, що дотримується Його заповідей, і поклонниками фальшивих богів. 'Доки ви будете вагатися між двома думками?' — вигукнув Ілля; 'якщо Господь є Бог — ідіть за Ним; а якщо Ваал — то йдіть за ним.' 1 Царів 18:21. А звістка для сьогодні така: 'Пав, пав великий Вавилон.... Вийдіть із неї, народе Мій, щоб ви не стали співучасниками її гріхів і щоб ви не зазнали її кар. Бо її гріхи досягли аж до неба, і Бог згадав її беззаконня.' Об'явлення 18:2, 4, 5."

> “The time is not far distant when the test will come to every soul. The observance of the false sabbath will be urged upon us. The contest will be between the commandments of God and the commandments of men. Those who have yielded step by step to worldly demands and conformed to worldly customs will then yield to the powers that be, rather than subject themselves to derision, insult, threatened imprisonment, and death. At that time the gold will be separated from the dross. True godliness will be clearly distinguished from the appearance and tinsel of it. Many a star that we have admired for its brilliance will then go out in darkness. Those who have assumed the ornaments of the sanctuary, but are not clothed with Christ’s righteousness, will then appear in the shame of their own nakedness.” Prophets and Kings, 187, 188.

> "Недалекий той час, коли випробування спіткає кожну душу. Нам наполегливо нав’язуватимуть святкування фальшивої суботи. Боротьба точитиметься між заповідями Божими та заповідями людськими. Ті, хто крок за кроком поступався світським вимогам і пристосовувався до світських звичаїв, тоді підкоряться чинній владі, радше ніж наражатимуть себе на глузування, образи, загрозу ув’язнення й смерть. Тоді золото буде відділене від домішок. Істинне благочестя буде чітко відрізнене від зовнішньої показності та мішури. Не одна зірка, якою ми захоплювалися за її блиск, тоді згасне в темряві. Ті, хто вбралися в оздоби святині, але не зодягнені у праведність Христа, тоді постануть у соромі власної наготи." Пророки і царі, 187, 188.

Back to Articles