Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Eighty-Four

Книга Даниїла — номер сто вісімдесят чотири

The Sabbath and Incarnation: Cornerstones of the Millerite Sealing Process

Субота і Втілення: наріжні камені міллеритського процесу запечатання

Author

Jeff Pippenger

Published

April 14, 2024

Formats

PDF
Word

The final test for the Millerite generation, who failed the testing process, began in 1856, with the arrival of increased light upon the “seven times” of Leviticus twenty-six. From 1856 to 1863 the Laodicean message marked a final period of time in the period that began with the arrival of the third angel on October 22, 1844. That period of time is represented by verses thirteen through fifteen of Daniel chapter eleven.

Остаточне випробування для покоління міллеритів, яке не пройшло процес випробування, розпочалося 1856 року з появою більшого світла щодо «семи разів» у двадцять шостому розділі книги Левіта. З 1856 по 1863 рік Лаодикійська звістка ознаменувала завершальний відрізок часу в періоді, що розпочався приходом третього ангела 22 жовтня 1844 року. Той відрізок часу представлений віршами з тринадцятого по п’ятнадцятий одинадцятого розділу книги Даниїла.

That period of time is illustrated by not only those verses, but also by the history that fulfilled those verses, and also by the geographical witness of Panium, which is also Caesarea Philippi. Caesarea Philippi was purposely visited by Christ just before the cross, and the cross represents the Sunday law, that is represented by verse sixteen. On October 22, 1844 the Lion of the tribe of Judah identified the doctrine of the Sabbath in a special light. Then at the end of that testing process He introduced an increase of knowledge upon the “seven times,” and the “seven times” of Leviticus twenty-six is a doctrine of the Sabbath. It is the Sabbath commandment of the land resting that is a direct parallel to the Sabbath commandment of men resting. The time prophecy of the twenty-five hundred and twenty years and the twenty-three hundred years both ended on October 22, 1844.

Той період часу ілюструється не лише тими віршами, але й історією, яка виконала ті вірші, а також географічним свідченням Паніума, що також є Кесарією Пилипа. Кесарія Пилипа була навмисно відвідана Христом безпосередньо перед розп’яттям, а хрест представляє недільний закон, що представлений у шістнадцятому вірші. 22 жовтня 1844 року Лев із племені Юди в особливому світлі виокремив вчення про суботу. Тоді наприкінці того випробувального процесу Він дав примноження знання щодо «семи часів», а «сім часів» Левіта 26 — це вчення про суботу. Це суботня заповідь про відпочинок землі, яка є прямою паралеллю до суботньої заповіді про відпочинок людей. Пророцтва про час у дві тисячі п’ятсот двадцять років і у дві тисячі триста років обидва завершилися 22 жовтня 1844 року.

The final period of the testing process, from 1856 to 1863, was a greater revelation of the Sabbath, which had been placed in a special light at the beginning of the sealing and testing process. The history represented by the fulfillment of verses thirteen to fifteen of Daniel eleven represents the testing period where the seal of God is impressed for eternity upon the one hundred and forty-four thousand. In that history the two sticks of Ezekiel are joined. The joining of the two sticks represents the combination of divinity with humanity, and the doctrine that shines in a special light in that history is the doctrine of the incarnation.

Кінцевий період процесу випробування, з 1856 по 1863 рік, став більшим одкровенням Суботи, яку було поставлено в особливе світло на початку процесу запечатування та випробування. Історія, представлена виконанням віршів з тринадцятого по п’ятнадцятий одинадцятого розділу Даниїла, становить період випробування, коли печатка Божа навіки вкарбовується на ста сорока чотирьох тисячах. У тій історії дві палиці Єзекіїля з’єднуються. З’єднання двох палиць символізує поєднання божества з людськістю, а вчення, яке в тій історії поставлене в особливе світло, — це вчення про втілення.

For this reason, when Peter identified Christ as the Son of God in Caesarea Philippi, he was acknowledging that Christ, as the Son of God represented His dual nature of being the divine Son of God, who had taken upon Himself human flesh, and in so doing became the son of man.

З цієї причини, коли Петро у Кесарії Пилипа визнав Христа Сином Божим, він тим самим визнав, що Христос, як Син Божий, виявляв Свою подвійну природу: будучи божественним Сином Божим, Він узяв на Себе людську плоть і таким чином став Сином Людським.

> “As the disciples searched the prophecies that testified of Christ, they were brought into fellowship with the Deity, and learned of Him who had ascended to heaven to complete the work He had begun on earth. They recognized the fact that in Him dwelt knowledge which no human being, unaided by divine agency, could comprehend. They needed the help of Him whom kings, prophets, and righteous men had foretold. With amazement they read and reread the prophetic delineations of His character and work. How dimly had they comprehended the prophetic scriptures! how slow they had been in taking in the great truths which testified of Christ! Looking upon Him in His humiliation, as He walked a man among men, they had not understood the mystery of His incarnation, the dual character of His nature. Their eyes were holden, so that they did not fully recognize divinity in humanity. But after they were illuminated by the Holy Spirit, how they longed to see Him again, and to place themselves at His feet!” Desire of Ages, 507.

> "Коли учні досліджували пророцтва, що свідчили про Христа, їх було введено в єднання з Божеством, і вони пізнавали Того, Хто вознісся на небо, щоб завершити працю, яку Він розпочав на землі. Вони усвідомили, що в Ньому перебуває знання, яке жодна людина без божественної допомоги не могла б осягнути. Їм була потрібна допомога Того, про Кого звіщали царі, пророки й праведники. Із подивом вони читали й перечитували пророчі описи Його характеру та служіння. Як тьмяно вони розуміли пророчі Писання! Якими повільними вони були, приймаючи великі істини, що свідчили про Христа! Дивлячись на Нього в Його приниженні, коли Він ходив як людина серед людей, вони не зрозуміли таємниці Його втілення, подвійного характеру Його природи. Їхні очі були затулені, тож вони не цілком розпізнавали Божество в людській природі. Але після того, як їх просвітив Святий Дух, як вони прагнули побачити Його знову і припасти до Його ніг!" Бажання віків, 507.

October 22, 1844 through to 1863 represents the sealing time of the one hundred and forty-four thousand. That period began with the Sabbath being highlighted as the special truth among the many truths that are unsealed during the period of the sealing. The period began the sounding of the Seventh Trumpet which identifies when the mystery of God was to be finished.

Період від 22 жовтня 1844 року до 1863 року є часом запечатування ста сорока чотирьох тисяч. Цей період розпочався з того, що суботу було виділено як особливу істину серед багатьох істин, які розпечатуються впродовж періоду запечатування. У цей період розпочалося звучання Сьомої сурми, що вказує, коли мала завершитися Божа таємниця.

> But in the days of the voice of the seventh angel, when he shall begin to sound, the mystery of God should be finished, as he hath declared to his servants the prophets. Revelation 10:7.

> Але в ті дні, коли сьомий ангел почне сурмити, звершиться Божа таємниця, як Він звістив Своїм рабам-пророкам. Об’явлення 10:7.

The seventh angel is also the third Woe, for the sealing takes place in the history when the warfare of Islam is active. Had Millerite Adventism been faithful in the period that followed October 22, 1844, Islam that had been restrained on August 11, 1840, would have been released.

Сьомий ангел — це також третє горе, бо запечатання відбувається в той період історії, коли активні воєнні дії ісламу. Якби мілеритський адвентизм залишився вірним у період, що настав після 22 жовтня 1844 року, іслам, який був стриманий 11 серпня 1840 року, був би розв’язаний.

> “Had Adventists, after the great disappointment in 1844, held fast their faith and followed on unitedly in the opening providence of God, receiving the message of the third angel and in the power of the Holy Spirit proclaiming it to the world, they would have seen the salvation of God, the Lord would have wrought mightily with their efforts, the work would have been completed, and Christ would have come ere this to receive His people to their reward. But in the period of doubt and uncertainty that followed the disappointment, many of the advent believers yielded their faith. . . . Thus the work was hindered, and the world was left in darkness. Had the whole Adventist body united upon the commandments of God and the faith of Jesus, how widely different would have been our history!” Evangelism, 695.

> "Якби адвентисти після великого розчарування 1844 року твердо трималися своєї віри й одностайно слідували у відкриваному Божому провидінні, прийнявши вістку третього ангела й у силі Святого Духа звіщаючи її світові, вони побачили б Боже спасіння; Господь потужно діяв би через їхні зусилля, справа була б завершена, і Христос уже прийшов би, щоб прийняти Свій народ до їхньої нагороди. Але в період сумнівів і невизначеності, що настав після розчарування, багато адвентних віруючих відпали від віри. . . . Так справа була загальмована, і світ залишився в темряві. Якби вся адвентистська спільнота об’єдналася навколо заповідей Божих і віри Ісуса, наскільки інакшою була б наша історія!" Євангелізм, 695.

On October 22, 1844 the Seventh Trumpet began to sound and the Jubilee Trumpet also began to sound.

22 жовтня 1844 року сьома сурма почала лунати, і ювілейна сурма також почала лунати.

> And thou shalt number seven sabbaths of years unto thee, seven times seven years; and the space of the seven sabbaths of years shall be unto thee forty and nine years. Then shalt thou cause the trumpet of the jubilee to sound on the tenth day of the seventh month, in the day of atonement shall ye make the trumpet sound throughout all your land. And ye shall hallow the fiftieth year, and proclaim liberty throughout all the land unto all the inhabitants thereof: it shall be a jubilee unto you; and ye shall return every man unto his possession, and ye shall return every man unto his family. Leviticus 25:8–10.

> І відлічиш собі сім субот років, сім разів по сім років; і час семи субот років буде для тебе сорок дев’ять років. Тоді даси пролунати ювілейній сурмі десятого дня сьомого місяця; у День очищення засурміть у сурму по всій вашій землі. І освятите п’ятдесятий рік, і проголосите свободу по всій землі для всіх її мешканців: це буде для вас ювілей; і кожен повернеться до свого володіння, і кожен повернеться до своєї родини. Левіт 25:8–10.

When the sealing time of the one hundred and forty-four thousand begins there is a Trumpet that identifies that the warfare accomplished by Islam has arrived, and a Trumpet that proclaims liberty for those who have been slaves of sin. One trumpet identifies the external history, and the other represents the internal experience of those last-day covenant people. Their slavery is relieved when their humanity is joined with His divinity for eternity. Line upon line, those two Trumpets are one Trumpet, for the Jubilee Trumpet is only blown on the Day of Atonement, and the Day of Atonement begins when the Seventh Trumpet of the third Woe is sounded. The doctrine that represented both Trumpets in the Millerite movement was the light of the Sabbath. The light that represents both Trumpets in these last days is the doctrine of the incarnation. Line upon line, the Sabbath and the doctrine of the incarnation are the same doctrine.

Коли починається час запечатання ста сорока чотирьох тисяч, лунає сурма, яка означає, що настала війна, яку здійснює іслам, і сурма, що проголошує свободу тим, хто був рабами гріха. Одна сурма позначає зовнішню історію, а інша відображає внутрішній досвід того завітного народу останніх днів. Їхнє рабство припиняється, коли їхня людська природа поєднується з Його божественністю навіки. Лінія на лінію, ці дві сурми є однією сурмою, бо ювілейна сурма звучить лише в День Викуплення, а День Викуплення починається, коли лунає сьома сурма третього горя. Вчення, що представляло обидві сурми в мілеритському русі, було світлом суботи. Світло, що представляє обидві сурми в ці останні дні, — це вчення про втілення. Лінія на лінію, субота і вчення про втілення — одне й те саме вчення.

Peter’s confession identified the Messiah, and also the Son of God. The Messiah is the Son of God. The Messiah is the creator represented by the Sabbath.

Сповідання Петра визнало Месію, а також Сина Божого. Месія є Сином Божим. Месія є творцем, представленим суботою.

> “Paul had never seen Christ while he dwelt upon the earth. He had indeed heard of him and his works, but he could not believe that the promised Messiah, the Creator of all worlds, the Giver of all blessings, would appear upon earth as a mere man.” Sketches from the Life of Paul, 256.

> Павло ніколи не бачив Христа, коли Він перебував на землі. Він справді чув про Нього та Його діла, але не міг повірити, що обіцяний Месія, Творець усіх світів, Податель усіх благ, з’явиться на землі як простий чоловік. Нариси з життя Павла, 256.

The Sabbath identifies the Creator and the Creator was the Christ that Peter identified. The Son of God, who Peter identified is He who combined with human flesh to become the son of man. The Son of God represents the incarnation.

Субота вказує на Творця, і Творцем був той Христос, якого визнав Петро. Син Божий, якого визнав Петро, — це Той, хто поєднався з людською плоттю, щоб стати Сином Людським. Син Божий уособлює втілення.

> “Christ brought men and women power to overcome. He came to this world in human form, to live a man amongst men. He assumed the liabilities of human nature, to be proved and tried. In His humanity He was a partaker of the divine nature. In His incarnation He gained in a new sense the title of the Son of God. Said the angel to Mary, ‘The power of the Highest shall overshadow thee: therefore also that holy thing which shall be born of thee shall be called the Son of God’ (Luke 1:35). While the Son of a human being, He became the Son of God in a new sense. Thus He stood in our world—the Son of God, yet allied by birth to the human race.” Selected Messages, book 1, 226.

> Христос приніс чоловікам і жінкам силу перемагати. Він прийшов у цей світ у людській подобі, щоб жити як людина серед людей. Він узяв на Себе обмеження людської природи, щоб бути перевіреним і випробуваним. У Своїй людській природі Він був причасником Божої природи. У Своєму втіленні Він у новому значенні здобув титул Сина Божого. Сказав ангел Марії: «Сила Всевишнього осінить тебе; тому й те святе, що народиться від тебе, буде назване Сином Божим» (Луки 1:35). Хоч Він був сином людини, Він став Сином Божим у новому значенні. Так Він з’явився у нашому світі — Син Божий, але за народженням споріднений із людським родом. Вибрані послання, книга 1, 226.

At Caesarea Philippi, Peter’s twofold confession represented the one hundred and forty-four thousand who understand that Jesus is the Christ, the Son of God and the doctrine of the Sabbath that was lightened in 1844, along with the doctrine of the incarnation that is recognized in the last days. The light of the twofold truth is opened up at the beginning and ending of the period of the sealing, as witnessed by the history of the sealing from October 22, 1844 to 1863, and the history of Revelation chapter eighteen’s two voices.

У Кесарії Філіпповій подвійне сповідання Петра представляло сто сорок чотири тисячі, які розуміють, що Ісус є Христом, Сином Божим, і вчення про суботу, яке було висвітлене 1844 року, а також вчення про втілення, яке визнається в останні дні. Світло подвійної істини розкривається на початку й у кінці періоду запечатування, що засвідчують історія запечатування з 22 жовтня 1844 року до 1863 року та історія двох голосів вісімнадцятого розділу Об'явлення.

In both the Millerite line of the sealing process, and the prophetic line of the sealing in Revelation eighteen, there is a test at the very end of the period where one class is manifested as foolish virgins, as was the case from 1856 to 1863, and a class is manifested as wise virgins from July 2023 unto the soon coming Sunday law. That final period of testing repeats the beginning of the period. The same angel that descended on September 11, 2001 arrives as Michael to call the dead to life in 2023 some to everlasting life and some to everlasting death. When He arrives, He leads His people back to the foundations. Some refuse to walk in the old paths, some do walk in the old paths. Some hearken to the sound of the Trumpet, some refuse to hear.

І в мілеритській лінії процесу запечатування, і в пророчій лінії запечатування у вісімнадцятому розділі Одкровення, наприкінці періоду є випробування, коли один клас виявляється як нерозумні діви, як це було з 1856 по 1863 роки, а інший клас виявляється як мудрі діви від липня 2023 року до скоро прийдешнього недільного закону. Той кінцевий період випробування повторює початок цього періоду. Той самий ангел, що зійшов 11 вересня 2001 року, приходить як Михаїл, щоб у 2023 році покликати мертвих до життя: одних — до вічного життя, інших — до вічної смерті. Коли Він приходить, Він повертає Свій народ до підвалин. Дехто відмовляється ходити давніми стежками, дехто ходить ними. Дехто прислухається до голосу сурми, дехто відмовляється слухати.

> Thus saith the Lord, Stand ye in the ways, and see, and ask for the old paths, where is the good way, and walk therein, and ye shall find rest for your souls. But they said, We will not walk therein. Also I set watchmen over you, saying, Hearken to the sound of the trumpet. But they said, We will not hearken. Jeremiah 6:16, 17.

> Так говорить Господь: Станьте на дорогах, і подивіться, і питайте про давні стежки: де добра дорога, ходіть нею — і знайдете спокій для душ ваших. Але вони сказали: Не підемо нею. І поставив я над вами сторожів, кажучи: Слухайте голос сурми. Та вони сказали: Не будемо слухати. Єремія 6:16–17.

The message represented by the Trumpet which the watchmen blows is twofold. It is the Seventh Trumpet of Islam and the Jubilee Trumpet of deliverance. It is the message of the combination of divinity with humanity, which is accomplished by the mystery of the incarnation, and that produces a character prepared for the seal of God, which is the Sabbath. The message, the work and the circumstances associated with that final period of the sealing which began in July 2023, twenty-two years after 2001, is represented by verses thirteen to fifteen of Daniel chapter eleven, and by Christ’s visit to Caesarea Philippi in Matthew chapter sixteen.

Вістка, яку представляє сурма, у яку сурмить сторож, є подвійною. Це сьома сурма ісламу та ювілейна сурма визволення. Це вістка про поєднання божественного з людським, що звершується таємницею втілення і формує характер, підготовлений для печатки Божої, якою є субота. Вістка, праця та обставини, пов’язані з тим заключним періодом запечатування, який розпочався в липні 2023 року, через двадцять два роки після 2001‑го, представлені віршами з тринадцятого по п’ятнадцятий одинадцятого розділу книги Даниїла та відвідинами Христа Кесарії Филипової у шістнадцятому розділі Євангелія від Матвія.

In the parable of the ten virgins all the virgins fell asleep during the tarrying time. Jesus told His disciples that Lazarus sleepeth.

У притчі про десять дів усі діви заснули під час зволікання. Ісус сказав своїм учням, що Лазар спить.

> These things said he: and after that he saith unto them, Our friend Lazarus sleepeth; but I go, that I may awake him out of sleep. Then said his disciples, Lord, if he sleep, he shall do well. Howbeit Jesus spake of his death: but they thought that he had spoken of taking of rest in sleep. Then said Jesus unto them plainly, Lazarus is dead. John 11:10–14.

> Сказавши це, Він далі сказав їм: Наш друг Лазар спить; але я йду, щоб розбудити його від сну. Тоді Його учні сказали: Господи, якщо він спить, то видужає. Та Ісус говорив про його смерть; а вони думали, що Він говорив про відпочинок у сні. Тоді Ісус прямо сказав їм: Лазар помер. Івана 11:10–14.

At the end of twenty-one days, Daniel saw the vision, and he was in a deep sleep.

По закінченні двадцяти одного дня Даниїл побачив видіння, і він був у глибокому сні.

> And I Daniel alone saw the vision: for the men that were with me saw not the vision; but a great quaking fell upon them, so that they fled to hide themselves. Therefore I was left alone, and saw this great vision, and there remained no strength in me: for my comeliness was turned in me into corruption, and I retained no strength. Yet heard I the voice of his words: and when I heard the voice of his words, then was I in a deep sleep on my face, and my face toward the ground. Daniel 10:7–9.

> І я, Даниїл, один бачив це видіння; бо люди, що були зі мною, не бачили видіння; але велике тремтіння напало на них, і вони повтікали, щоб сховатися. Тож я зостався сам-один і бачив це велике видіння, і не зосталося в мені сили, бо краса моя в мені обернулася на зів’янення, і не зосталося в мені жодної сили. Та я почув голос його слів; і коли почув голос його слів, я впав у глибокий сон на обличчя своє, обличчям до землі. Даниїла 10:7–9.

The two witnesses of Revelation chapter eleven, were dead in the street for three and a half days, and Ezekiel’s dead bones were in the valley. On July 18, 2020 the tarrying time of spiritual death and sleeping was brought upon the virgins of the movement of the third angel. Three years later the process of awakening and preparing God’s last-day people as His ensign and mighty army began. The angel that descended on July 18, 2020 unsealed a truth, as angels always do when they descend.

Двоє свідків з одинадцятого розділу Об’явлення лежали мертвими на вулиці три з половиною дні, а мертві кості Єзекіїля були в долині. 18 липня 2020 року на дів руху третього ангела прийшов час зволікання — духовної смерті та сну. Через три роки почався процес пробудження та приготування Божого народу останніх днів як Його стяг і могутнє військо. Ангел, який зійшов 18 липня 2020 року, розпечатав істину, як ангели завжди роблять, коли сходять.

The truth he unsealed was the experience of the tarrying time and first disappointment. God’s last-day people were then scattered, and when the process of awakening them arrived in history, they would be required to recognize and acknowledge that they had been scattered and that they were in the tarrying time. There was then sent many angels, or many messages to strengthen the message of the tarrying time.

Істина, яку він відкрив, полягала в досвіді часу зволікання та першого розчарування. Божий народ останніх днів тоді був розсіяний, і коли в історії настав час їхнього пробудження, їм належало усвідомити та визнати, що вони були розсіяні й що перебувають у часі зволікання. Тоді було послано багато ангелів, або багато звісток, щоб підсилити звістку про час зволікання.

> “Near the close of the second angel’s message, I saw a great light from heaven shining upon the people of God. The rays of this light seemed bright as the sun. And I heard the voices of angels crying, ‘Behold, the Bridegroom cometh; go ye out to meet Him!’

> Під кінець другої ангельської вістки я побачив велике світло з неба, що сяяло на Божий народ. Промені цього світла здавалися яскравими, як сонце. І я почув голоси ангелів, що кликали: 'Ось, Жених гряде; вийдіть Йому назустріч!'

> “This was the midnight cry, which was to give power to the second angel’s message. Angels were sent from heaven to arouse the discouraged saints and prepare them for the great work before them. The most talented men were not the first to receive this message. Angels were sent to the humble, devoted ones, and constrained them to raise the cry, ‘Behold, the Bridegroom cometh; go ye out to meet Him!’ Those entrusted with the cry made haste, and in the power of the Holy Spirit sounded the message, and aroused their discouraged brethren. This work did not stand in the wisdom and learning of men, but in the power of God, and His saints who heard the cry could not resist it. The most spiritual received this message first, and those who had formerly led in the work were the last to receive and help swell the cry, “Behold, the Bridegroom cometh; go ye out to meet Him!’

> Це був опівнічний клич, який мав надати силу звістці другого ангела. Ангелів було послано з небес, щоб пробудити занепалих духом святих і приготувати їх до великої праці, що лежала перед ними. Найобдарованіші люди були не першими, хто прийняв цю звістку. Ангели були послані до смиренних і відданих та спонукали їх піднести клич: «Ось Наречений гряде; виходьте назустріч Йому!» Ті, кому було доручено цей клич, поспішили і в силі Святого Духа проголосили звістку, пробудивши своїх занепалих духом братів. Ця справа стояла не на людській мудрості й ученості, а на силі Божій, і Його святі, які почули клич, не могли йому протистояти. Найдуховніші першими прийняли цю звістку, а ті, що раніше провадили працю, були останніми, хто прийняв її і допоміг підсилити клич: «Ось Наречений гряде; виходьте назустріч Йому!»

> “In every part of the land, light was given upon the second angel’s message, and the cry melted the hearts of thousands. It went from city to city, and from village to village, until the waiting people of God were fully aroused. In many churches the message was not permitted to be given, and a large company who had the living testimony left these fallen churches. A mighty work was accomplished by the midnight cry. The message was heart-searching, leading the believers to seek a living experience for themselves. They knew that they could not lean upon one another.” Early Writings, 238.

> "У кожній частині країни було дано світло щодо вістки другого ангела, і заклик розтопив серця тисяч. Вона поширювалася від міста до міста і від села до села, аж поки очікуючий народ Божий цілковито не пробудився. У багатьох церквах не дозволяли проголошувати цю вістку, і велика група тих, хто мав живе свідчення, покинула ці занепалі церкви. Опівнічний заклик звершив потужну працю. Ця вістка випробовувала серця, спонукаючи віруючих шукати для себе живого досвіду. Вони знали, що не можуть покладатися один на одного." Ранні твори, 238.

The arrival of the message of the Midnight Cry in the parable identifies when the two classes of virgins’ manifest whether they have oil. The wise have oil, the foolish do not. The parable was fulfilled by the work of Samuel Snow in the Millerite history, and in that work the message Snow presented was developed as represented by his articles in the Millerite publications of that time period. Then when he arrived at the Exeter camp meeting, which was from August 12 to 17th, 1844, a period is also represented that ultimately led to those at the meeting leaving the meeting and proclaiming the message.

Надходження вістки опівнічного кличу в притчі визначає, коли два класи дів виявляють, чи мають вони олію. Мудрі мають олію, нерозумні — ні. Притча здійснилася через працю Самуеля Сноу в історії міллеритів, і в цій праці вістка, яку він проголошував, була розвинута, що відображено в його статтях у міллеритських виданнях того часу. Потім, коли він прибув на табірне зібрання в Ексетері, яке тривало з 12 по 17 серпня 1844 року, також позначається період, що зрештою привів до того, що присутні на зібранні залишили його і проголосили вістку.

There is a “point in time” when the message of the Midnight Cry is fully established, and at that point, based upon the parable, probation closes upon the virgins. That “point in time” is preceded by “a period” when the message is being developed. Since July, 2023 the message of the Midnight Cry has been developing, and unlike the Millerite fulfillment, the message has been transmitted across the world in advance of the “close of probation”. When probation closed at the end of the Exeter meeting the message then went to “every part of the land,” and “light was given upon the second angel’s message, and the cry melted the hearts of thousands. It went from city to city, and from village to village, until the waiting people of God were fully aroused.”

Існує "момент у часі", коли звістка про Опівнічний Клич повністю утверджується, і в той момент, на підставі притчі, час випробування закривається для дів. Тому "моменту у часі" передує "період", коли звістка розвивається. Від липня 2023 року звістка про Опівнічний Клич розвивається, і, на відміну від міллеритського сповнення, цю звістку було поширено по всьому світу заздалегідь, до "закриття часу випробування". Коли час випробування закрився наприкінці зібрання в Ексетері, звістка тоді пішла в "кожну частину країни", і "було дано світло щодо звістки другого ангела, і клич розтопив серця тисяч. Він ішов від міста до міста і від села до села, доки очікуючий народ Божий не був повністю пробуджений."

In our current history the message that began to be published in July of 2023 is now in one hundred and twenty countries around the world, and the articles that represent the development of the message of the Midnight Cry are available in over sixty languages, and the articles can either be read or listened to.

У нашій сучасній історії звістка, яку почали публікувати в липні 2023 року, тепер поширена у ста двадцяти країнах світу, а статті, що висвітлюють розвиток звістки Опівнічного Крику, доступні понад шістдесятьма мовами, і їх можна як читати, так і слухати.

> The Revelation of Jesus Christ, which God gave unto him, to show unto his servants things which must shortly come to pass; and he sent and signified it by his angel unto his servant John: Who bare record of the word of God, and of the testimony of Jesus Christ, and of all things that he saw. Blessed is he that readeth, and they that hear the words of this prophecy, and keep those things which are written therein: for the time is at hand. Revelation 1:1–3.

> Об’явлення Ісуса Христа, яке дав Йому Бог, щоб показати Своїм рабам те, що має незабаром статися; і, пославши Свого ангела, Він сповістив це Своєму рабові Іванові, який засвідчив Слово Боже і свідчення Ісуса Христа, і все, що він бачив. Блаженний, хто читає, і ті, що слухають слова цього пророцтва та зберігають написане в ньому, бо час близький. Об’явлення 1:1–3.

The light of this message as represented with the articles has been accomplished in roughly six months by two persons.

Висвітлення цього повідомлення, як представлене у статтях, було здійснене приблизно за шість місяців двома особами.

> “Unless those who can help in — are aroused to a sense of their duty, they will not recognize the work of God when the loud cry of the third angel shall be heard. When light goes forth to lighten the earth, instead of coming up to the help of the Lord, they will want to bind about His work to meet their narrow ideas. Let me tell you that the Lord will work in this last work in a manner very much out of the common order of things, and in a way that will be contrary to any human planning. There will be those among us who will always want to control the work of God, to dictate even what movements shall be made when the work goes forward under the direction of the angel who joins the third angel in the message to be given to the world. God will use ways and means by which it will be seen that He is taking the reins in His own hands. The workers will be surprised by the simple means that He will use to bring about and perfect His work of righteousness.” Testimonies to Ministers, 300.

> «Якщо ті, хто можуть допомогти в —, не будуть пробуджені до усвідомлення свого обов’язку, вони не розпізнають діло Боже, коли пролунає гучний клич третього ангела. Коли світло вийде, щоб освітити землю, замість того щоб стати на допомогу Господу, вони захочуть обмежити Його діло, підганяючи його під свої вузькі уявлення. Дозвольте сказати вам, що в цій останній праці Господь діятиме далеко за межами звичного порядку речей і так, що суперечитиме будь-якому людському плануванню. Будуть серед нас такі, що завжди бажатимуть контролювати Боже діло, диктувати навіть, які кроки слід робити, коли праця просуватиметься вперед під керівництвом ангела, який приєднується до третього ангела в посланні, що має бути дане світові. Бог використає шляхи й засоби, через які буде видно, що Він бере кермо у Свої руки. Працівники будуть здивовані простими засобами, які Він використає, щоб здійснити й довершити Своє діло праведності.» Свідчення для служителів, 300.

The Lion of the tribe of Judah has now brought His last-day people to verses thirteen through fifteen of Daniel eleven, opening the history represented by the history of 200 BC to 63 BC, and also Matthew chapter sixteen, and the history of Christ’s visit to Caesarea Philippi. Both the predictions and the history of their fulfillments align with the portion of the book of Daniel that was sealed until the last days. The books of Daniel and Revelation are one book, so in the last days, just before probation closes, the Revelation of Jesus Christ is unsealed, and that Revelation includes the portion of Daniel that relates to the last days. The time is at hand for the conclusion of the Exeter camp meeting.

Лев із племені Юди тепер привів Свій народ останніх днів до віршів з 13-го по 15-й одинадцятого розділу книги Даниїла, відкриваючи історію, представлену подіями 200–63 рр. до н. е., а також шістнадцятим розділом Євангелія від Матвія та історією візиту Христа до Кесарії Филиповової. І пророцтва, і історія їх виконання узгоджуються з тією частиною книги Даниїла, що була запечатана до останніх днів. Книги Даниїла й Об’явлення — це одна книга, тож в останні дні, безпосередньо перед закриттям випробувального часу, Об’явлення Ісуса Христа розпечатується, і це Об’явлення включає ту частину Даниїла, що стосується останніх днів. Час настав для завершення табірних зборів в Ексетері.

> And he saith unto me, Seal not the sayings of the prophecy of this book: for the time is at hand. He that is unjust, let him be unjust still: and he which is filthy, let him be filthy still: and he that is righteous, let him be righteous still: and he that is holy, let him be holy still. Revelation 22:10, 11.

> І він каже мені: Не запечатуй слів пророцтва цієї книги, бо час близький. Неправедний нехай і далі чинить неправду; і нечистий нехай і далі скверниться; і праведний нехай і далі чинить праведність; і святий нехай і далі освячується. Об’явлення 22:10–11.

We will continue this study in the next article.

Ми продовжимо це дослідження у наступній статті.

> Behold, the days come, saith the Lord God, that I will send a famine in the land, not a famine of bread, nor a thirst for water, but of hearing the words of the Lord: And they shall wander from sea to sea, and from the north even to the east, they shall run to and fro to seek the word of the Lord, and shall not find it. In that day shall the fair virgins and young men faint for thirst. They that swear by the sin of Samaria, and say, Thy god, O Dan, liveth; and, The manner of Beersheba liveth; even they shall fall, and never rise up again. Amos 8:11–14.

> Ось, настають дні, говорить Господь Бог, коли Я пошлю на землю голод, — не голод хліба, і не спрагу води, а жадобу чути слова Господні. І будуть вони блукати від моря до моря, і від півночі аж до сходу; будуть бігати туди й сюди, шукаючи слова Господнього, та не знайдуть його. Того дня знемагатимуть від спраги вродливі діви та юнаки. Ті, що клянуться гріхом Самарії й кажуть: «Живий бог твій, Дане!» і: «Жива дорога до Беер-Шеви!», — ті впадуть і вже більше не встануть. Амос 8:11–14.

Back to Articles