Article

# The Book of Daniel - Number Thirty-One

Книга Даниїла — номер тридцять один

America’s Warning: The Significance of Daniel’s Interpretation for Today

Попередження для Америки: Важливість тлумачення Даниїла для сьогодення

Author

Jeff Pippenger

Published

December 26, 2023

Formats

PDF
Word

The writing on the wall, and Daniel’s interpretation to Belshazzar, represents the final pronouncement against both the apostate Republican horn and the apostate Protestant horn of the United States. The beginning history of both the founding fathers of the United States and the pioneers of Adventism are clearly recorded, yet the lessons and warnings contained therein have been set aside over “four generations”. Belshazzar perfectly represents this truth.

Напис на стіні та тлумачення Даниїла Валтасарові становлять остаточний вирок проти обох рогів Сполучених Штатів — відступницького республіканського та відступницького протестантського. Початкова історія і батьків-засновників Сполучених Штатів, і піонерів адвентизму добре задокументована, однак уроки й застереження, що містяться в ній, були відкладені набік впродовж «чотирьох поколінь». Валтасар досконало уособлює цю істину.

It is not necessary to define a precise period of time to decide what a generation amounts to, for God’s Word never fails, and it speaks directly that it is in the fourth generation when God closes up the books on nations who have rebelled against His revealed will.

Не обов’язково визначати точний період часу, щоб з’ясувати, скільки триває покоління, бо Боже Слово ніколи не підводить, і воно прямо говорить, що саме в четвертому поколінні Бог закриває книги щодо народів, які повстали проти Його об’явленої волі.

> And God spake all these words, saying, I am the Lord thy God, which have brought thee out of the land of Egypt, out of the house of bondage. Thou shalt have no other gods before me. Thou shalt not make unto thee any graven image, or any likeness of anything that is in heaven above, or that is in the earth beneath, or that is in the water under the earth: Thou shalt not bow down thyself to them, nor serve them: for I the Lord thy God am a jealous God, visiting the iniquity of the fathers upon the children unto the third and fourth generation of them that hate me; And showing mercy unto thousands of them that love me, and keep my commandments. Exodus 20:1.

> І Бог промовив усі ці слова, говорячи: Я — Господь, Бог твій, який вивів тебе з землі Єгипетської, з дому рабства. Хай не буде в тебе інших богів переді Мною. Не роби собі різьбленого зображення, ані жодної подоби того, що на небі вгорі, що на землі внизу, і що у водах під землею. Не вклоняйся їм і не служи їм, бо Я, Господь, Бог твій, Бог ревнивий, що караю провину батьків на дітях до третього й четвертого покоління тих, хто ненавидить Мене; і чиню милість до тисяч поколінь тим, хто любить Мене й дотримує Мої заповіді. Вихід 20:1.

In the final generation, and therefore the prophetic “fourth generation” of ancient Israel, both John the Baptist and Christ identified that generation, as a generation of vipers.

В останньому поколінні, а отже у пророчому «четвертому поколінні» давнього Ізраїлю, і Іван Хреститель, і Христос назвали те покоління поріддям гадючим.

> O generation of vipers, how can ye, being evil, speak good things? for out of the abundance of the heart the mouth speaketh. A good man out of the good treasure of the heart bringeth forth good things: and an evil man out of the evil treasure bringeth forth evil things. But I say unto you, That every idle word that men shall speak, they shall give account thereof in the day of judgment. For by thy words thou shalt be justified, and by thy words thou shalt be condemned. Matthew 12:34–37.

> О, поріддя гадюче, як можете ви, будучи злими, говорити добрі речі? Бо від надлишку серця говорять уста. Добра людина з доброго скарбу серця виносить добрі речі; а лиха людина з лихого скарбу виносить лихі речі. Але кажу вам, що за кожне пусте слово, яке люди скажуть, вони дадуть за нього звіт у день суду. Бо словами своїми ти будеш виправданий, і словами своїми ти будеш засуджений. Матвія 12:34–37.

In the final generation of the earth beast, it speaks as a dragon (a viper). From 1863, through until the Sunday law, the Republican horn has turned away from the Constitution of the United States. The blessings that God bestowed upon the nation turned the hearts of the citizens and leaders away from their responsibility to protect the principles that produced the wealth and affluence they had come to enjoy, and they forgot the motivation that directed the founding fathers in producing the sacred document that produced the wealth and affluence that they thereafter allowed to seduce them. They not only forgot the purpose of the sacred document, but they also forgot their responsibility to preserve the principles contained within the document.

В останньому поколінні звіра із землі він говорить як дракон (гадюка). Починаючи з 1863 року і аж до Недільного закону республіканський ріг відвернувся від Конституції Сполучених Штатів. Благословення, які Бог дарував нації, відвернули серця громадян і керівників від їхньої відповідальності захищати принципи, що породили багатство й добробут, якими вони звикли користуватися, і вони забули спонукання, яке керувало батьками-засновниками під час створення священного документа, що дав початок багатству й добробуту, яким вони згодом дозволили спокусити себе. Вони не лише забули призначення священного документа, а й свою відповідальність зберігати принципи, закладені в цьому документі.

From 1863, through until the Sunday law, the true Protestant horn (Adventism), has turned away from its foundational truths established by God through the ministry of William Miller. The blessings that God bestowed upon Adventism, turned the hearts of the citizens and leaders away from their responsibility to protect the principles that produced the spiritual wealth they had come to enjoy, and they forgot the purpose of the pioneers in producing the message represented upon the two sacred charts, that was designed to establish the prophetic wealth they were to guard and proclaim.

Починаючи з 1863 року і аж до недільного закону, справжній протестантський ріг (Адвентизм) відвернувся від своїх основоположних істин, установлених Богом через служіння Вільяма Міллера. Благословення, які Бог дарував Адвентизму, відвернули серця громадян і керівників від їхнього обов’язку захищати принципи, що породили духовне багатство, яким вони звикли насолоджуватися, і вони забули про мету піонерів у створенні вістки, представленої на двох священних таблицях, яка була покликана утвердити пророче багатство, яке вони мали берегти й проголошувати.

When the Lord entered into covenant with ancient Israel at Mount Sinai, He provided two sacred tables containing His ten laws, that were to be the symbol of His covenant relationship with His people. When He instituted the annual festivals, He directed that at Pentecost there was to be an offering of two loaves, that were to be lifted up. The wave offering of the two loaves was the only offering in the sanctuary service that was to have leaven (a symbol of human sin, malice, wickedness and hypocrisy), included in its preparation.

Коли Господь уклав завіт із давнім Ізраїлем на горі Синай, Він дав дві священні скрижалі з Його десятьма заповідями, які мали бути символом Його завіту з Його народом. Коли Він установив щорічні свята, Він повелів, щоб на П'ятдесятницю приносили дві хлібини, які слід було піднести. Похитна жертва з двох хлібин була єдиним приношенням у служінні святилища, в приготуванні якого належало використовувати закваску (символ людського гріха, злоби, нечестя та лицемірства).

> Your glorying is not good. Know ye not that a little leaven leaveneth the whole lump? Purge out therefore the old leaven, that ye may be a new lump, as ye are unleavened. For even Christ our passover is sacrificed for us: Therefore let us keep the feast, not with old leaven, neither with the leaven of malice and wickedness; but with the unleavened bread of sincerity and truth. 1 Corinthians 5:6–8.

> Ваша похвальба недобра. Хіба не знаєте, що трохи закваски заквашує все тісто? Отож, усуньте стару закваску, щоб ви стали новим тістом, як ви й є безквасні. Бо Христос, Пасха наша, був принесений у жертву за нас; отже, святкуймо свято не зі старою закваскою, ані з закваскою злоби й лукавства, але з опрісноками щирості й правди. 1 Коринтян 5:6-8.

> In the mean time, when there were gathered together an innumerable multitude of people, insomuch that they trode one upon another, he began to say unto his disciples first of all, Beware ye of the leaven of the Pharisees, which is hypocrisy. Luke 12:1.

> Тим часом, коли зібрався незліченний натовп людей, так що вони топтали один одного, він насамперед почав говорити до своїх учнів: Стережіться закваски фарисейської, що є лицемірством. Луки 12:1.

The two wave loaves that were lifted up as a wave offering, were the symbol of the ensign of the one hundred and forty-four thousand, who, though sinners, had, through the power of God, purged out their leaven of malice, wickedness and hypocrisy. The leaven that was in the loaves represented men (sinners), who had overcome sin through the purification process represented as being “baked” by the furnace fire of the messenger of the covenant in Malachi chapter three. The loaves also represented the “bread of heaven”, for when offered, they were to be lifted up to heaven as a wave offering.

Два хліби похитування, які були піднесені як приношення похитуванням, були символом стяга ста сорока чотирьох тисяч, які, хоч і були грішниками, силою Божою очистилися від своєї закваски злоби, лихості та лицемірства. Закваска, що була в хлібах, уособлювала людей (грішників), які перемогли гріх через процес очищення, представлений як «випікання» у вогні горна вісника заповіту в третьому розділі Малахії. Хліби також уособлювали «хліб небесний», бо при принесенні їх мали підносити до неба як приношення похитуванням.

At Pentecost, when the fulfillment of the typification of the two loaves that had been offered through the years at the Pentecostal festival arrived, Christ’s disciples began the work of calling another group (the second loaf) out from the Gentile world. There would then be two loaves that were both purified from sin (leaven).

На П’ятдесятницю, коли настало сповнення прообразу двох хлібин, які протягом років приносилися на п’ятидесятницькому святі, учні Христа розпочали справу покликання іншої групи (другої хлібини) зі світу язичників. Тоді мали бути дві хлібини, обидві очищені від гріха (закваски).

The two tables of the Ten Commandments became the symbol of the covenant relationship of ancient Israel, and the two wave loaves represent the covenant relationship with the early Christian church. In the beginning of the history of the earth beast, the two sacred tables of Habakkuk were given as the symbol of the covenant relationship of modern Israel, the true Protestant horn, just as the sacred Constitution was given to the Republican horn. The Lord is now calling the one hundred and forty-four thousand to stand up as a mighty army, and when they do, they will be lifted up as a wave offering (ensign) as they are thrown into the furnace heated seven times hotter.

Дві скрижалі Десяти заповідей стали символом завітних стосунків давнього Ізраїлю, а дві хлібини для похитування представляють завітні стосунки з ранньою християнською церквою. На початку історії звіра із землі дві священні таблиці Авакума були дані як символ завітних стосунків сучасного Ізраїлю — істинного протестантського рогу, так само, як священна Конституція була дарована республіканському рогу. Господь нині кличе сто сорок чотири тисячі стати як могутнє військо, і коли вони це зроблять, вони будуть піднесені як похитувальна жертва (стяг), коли їх кинуть у піч, розпалену в сім разів дужче.

That ensign represents the law of the Ten Commandments, it also represents those who walk in the furnace fire with the living Bread of Heaven beside them, and also those who uphold the foundational teachings symbolized on Habakkuk’s two sacred tables. Those emblems are all represented in the two witnesses of Revelation chapter eleven.

Цей стяг символізує закон Десяти Заповідей; він також символізує тих, хто ходить у вогняній печі, маючи поруч живий Хліб Небесний, а також тих, хто відстоює основоположні вчення, зображені на двох священних таблицях Авакума. Усі ці символи представлені у двох свідках одинадцятого розділу Об’явлення.

Belshazzar’s judgment represents the testimony against both horns of the earth beast. In the time of that judgment, there was one woman (a church), that understood that the only man in the kingdom that could recognize and interpret the handwriting was Daniel.

Суд над Валтасаром становить свідчення проти обох рогів земного звіра. За часів того суду була одна жінка (церква), яка розуміла, що єдиним чоловіком у царстві, який міг розпізнати й витлумачити напис, був Даниїл.

> And I have heard of thee, that thou canst make interpretations, and dissolve doubts: now if thou canst read the writing, and make known to me the interpretation thereof, thou shalt be clothed with scarlet, and have a chain of gold about thy neck, and shalt be the third ruler in the kingdom. Then Daniel answered and said before the king, Let thy gifts be to thyself, and give thy rewards to another; yet I will read the writing unto the king, and make known to him the interpretation.

> А я чув про тебе, що ти можеш давати тлумачення і розв’язувати загадки; тож якщо зможеш прочитати напис і сповістиш мені його тлумачення, ти будеш зодягнений у багряницю, і золотий ланцюг буде на твоїй шиї, і будеш третім правителем у царстві. Тоді Даниїл відповів і сказав перед царем: Нехай твої дари залишаться при тобі, а нагороди віддай іншому; проте я прочитаю цареві напис і сповіщу йому тлумачення.

> O thou king, the most high God gave Nebuchadnezzar thy father a kingdom, and majesty, and glory, and honour: And for the majesty that he gave him, all people, nations, and languages, trembled and feared before him: whom he would he slew; and whom he would he kept alive; and whom he would he set up; and whom he would he put down. But when his heart was lifted up, and his mind hardened in pride, he was deposed from his kingly throne, and they took his glory from him: And he was driven from the sons of men; and his heart was made like the beasts, and his dwelling was with the wild asses: they fed him with grass like oxen, and his body was wet with the dew of heaven; till he knew that the most high God ruled in the kingdom of men, and that he appointeth over it whomsoever he will.

> О царю, Всевишній Бог дав Навуходоносору, батькові твоєму, царство, і велич, і славу, і честь; і за ту велич, яку Він дав йому, всі люди, народи й мови тремтіли й боялися перед ним: кого хотів — убивав; кого хотів — залишав живим; кого хотів — підносив; і кого хотів — принижував. Але коли серце його піднеслося, і розум його затвердів у гордині, його скинули з царського престолу, і славу його відняли від нього; і його вигнали від синів людських; і серце його стало, як у звіра, і мешкання його було з дикими ослами; він їв траву, як віл, і тіло його було змочене росою неба, аж поки не пізнав, що Всевишній Бог панує в людському царстві і що Він ставить над ним, кого хоче.

> And thou his son, O Belshazzar, hast not humbled thine heart, though thou knewest all this; But hast lifted up thyself against the Lord of heaven; and they have brought the vessels of his house before thee, and thou, and thy lords, thy wives, and thy concubines, have drunk wine in them; and thou hast praised the gods of silver, and gold, of brass, iron, wood, and stone, which see not, nor hear, nor know: and the God in whose hand thy breath is, and whose are all thy ways, hast thou not glorified: Then was the part of the hand sent from him; and this writing was written. And this is the writing that was written, MENE, MENE, TEKEL, UPHARSIN. This is the interpretation of the thing: MENE; God hath numbered thy kingdom, and finished it. TEKEL; Thou art weighed in the balances, and art found wanting. PERES; Thy kingdom is divided, and given to the Medes and Persians.

> І ти, син його, о, Валтасаре, не упокорив свого серця, хоч знав усе це; але піднявся проти Господа неба; і принесли тобі посудини Його дому, і ти, і твої вельможі, твої жінки та твої наложниці пили з них вино; і ти прославляв богів срібних і золотих, мідних, залізних, дерев’яних та кам’яних, які не бачать, не чують і не знають; а Бога, в чиїй руці твій подих і якому належать усі твої шляхи, ти не прославив. Тоді від Нього була послана кисть руки, і був написаний цей напис. І ось напис, що був написаний: МЕНЕ, МЕНЕ, ТЕКЕЛ, УПАРСІН. Ось тлумачення цієї справи: МЕНЕ: Бог полічив твоє царство і поклав йому край. ТЕКЕЛ: Ти зважений на вагах і знайдений легким. ПЕРЕС: Твоє царство поділене й віддане мідянам і персам.

> Then commanded Belshazzar, and they clothed Daniel with scarlet, and put a chain of gold about his neck, and made a proclamation concerning him, that he should be the third ruler in the kingdom. In that night was Belshazzar the king of the Chaldeans slain. And Darius the Median took the kingdom, being about threescore and two years old. Daniel 5:16–31.

> Тоді звелів Валтасар, і вони зодягли Даніїла в пурпур, і поклали золотий ланцюг на його шию, та проголосили про нього, що він буде третім правителем у царстві. Тієї ночі Валтасара, царя халдеїв, було вбито. А Дарій мідянин прийняв царство, бувши близько шістдесяти двох років. Даниїла 5:16-31.

At the Sunday law in the United States the cup of iniquity and the cup of probationary time will be full, for the nation and for the apostate Republican horn and the apostate Protestant horn, for God will have “numbered” (the sixth) “kingdom, and finished it.” Both horns, and the nation will have been “weighed in the balances” (of the judgment taking place in the sanctuary) “and found wanting”. The United States will then be “divided,” as civil war and despotism ensues, and then be given to the seventh and eighth kingdoms of Bible prophecy.

Під час недільного закону в Сполучених Штатах чаша беззаконня та чаша часу випробування переповняться — для нації, і для відступницького республіканського рогу та відступницького протестантського рогу, — бо Бог «злічив» (шосте) «царство і скінчив його». І обидва роги, і нація будуть «зважені на терезах» (суду, що відбувається у святині) «і знайдені легкими». Тоді Сполучені Штати будуть «поділені», коли спалахне громадянська війна й запанує деспотизм, а потім будуть віддані сьомому та восьмому царствам біблійного пророцтва.

> “Of the Amorites the Lord said: ‘In the fourth generation they shall come hither again: for the iniquity of the Amorites is not yet full.’ Although this nation was conspicuous because of its idolatry and corruption, it had not yet filled up the cup of its iniquity, and God would not give command for its utter destruction. The people were to see the divine power manifested in a marked manner, that they might be left without excuse. The compassionate Creator was willing to bear with their iniquity until the fourth generation. Then, if no change was seen for the better, His judgments were to fall upon them.

> Про Амореїв Господь сказав: «У четвертому поколінні вони знову прийдуть сюди, бо беззаконня Амореїв ще не сповнилося». Хоча цей народ вирізнявся своїм ідолопоклонством і розбещеністю, він ще не наповнив чашу свого беззаконня, і Бог не давав наказу про його цілковите винищення. Люди мали побачити божественну силу, явлену виразним чином, щоб у них не залишилося жодного виправдання. Співчутливий Творець був готовий терпіти їхнє беззаконня аж до четвертого покоління. Тоді, якщо не виявиться жодної зміни на краще, на них мали впасти Його суди.

> “With unerring accuracy the Infinite One still keeps an account with all nations. While His mercy is tendered with calls to repentance, this account will remain open; but when the figures reach a certain amount which God has fixed, the ministry of His wrath commences. The account is closed. Divine patience ceases. There is no more pleading of mercy in their behalf.

> З безпомилковою точністю Нескінченний і досі веде рахунок усіх народів. Поки Його милість пропонується із закликами до покаяння, цей рахунок залишатиметься відкритим; але коли цифри досягнуть певної межі, встановленої Богом, розпочинається служіння Його гніву. Рахунок закрито. Божественне терпіння припиняється. Більше немає благання про милість за них.

> “The prophet, looking down the ages, had this time presented before his vision. The nations of this age have been the recipients of unprecedented mercies. The choicest of heaven’s blessings have been given them, but increased pride, covetousness, idolatry, contempt of God, and base ingratitude are written against them. They are fast closing up their account with God.

> Пророк, вдивляючись крізь віки, бачив у видінні цей час. Народи цього часу були удостоєні небувалих милостей. Найкращі небесні благословення були їм даровані, але зростаюча гординя, жадібність, ідолопоклонство, зневага до Бога і підла невдячність записані проти них. Вони швидко закривають свій рахунок перед Богом.

> “But that which causes me to tremble is the fact that those who have had the greatest light and privileges have become contaminated by the prevailing iniquity. Influenced by the unrighteous around them, many, even of those who profess the truth, have grown cold and are borne down by the strong current of evil. The universal scorn thrown upon true piety and holiness leads those who do not connect closely with God to lose their reverence for His law. If they were following the light and obeying the truth from the heart, this holy law would seem even more precious to them when thus despised and set aside. As the disrespect for God’s law becomes more manifest, the line of demarcation between its observers and the world becomes more distinct. Love for the divine precepts increases with one class according as contempt for them increases with another class.

> Але те, що змушує мене тремтіти, — це те, що ті, хто мав найбільше світла та привілеїв, осквернилися панівною беззаконністю. Під впливом беззаконних довкола них багато хто, навіть із тих, що визнають істину, охололи, і їх несе могутня течія зла. Загальна зневага, кинута на істинну побожність і святість, веде тих, хто не перебуває в тісному зв’язку з Богом, до втрати пошани до Його закону. Якби вони йшли за світлом і корилися істині від серця, цей святий закон здавався б їм ще дорожчим, коли його так зневажають і відкидають. У міру того як неповага до Божого закону стає очевиднішою, лінія розмежування між тими, хто його дотримується, і світом стає чіткішою. Любов до божественних приписів зростає в одних тією мірою, якою в інших зростає зневага до них.

> “The crisis is fast approaching. The rapidly swelling figures show that the time for God’s visitation has about come. Although loath to punish, nevertheless He will punish, and that speedily. Those who walk in the light will see signs of the approaching peril; but they are not to sit in quiet, unconcerned expectancy of the ruin, comforting themselves with the belief that God will shelter His people in the day of visitation. Far from it. They should realize that it is their duty to labor diligently to save others, looking with strong faith to God for help. ‘The effectual fervent prayer of a righteous man availeth much.’

> Криза стрімко наближається. Швидко зростаючі показники свідчать, що час Божого відвідання вже майже настав. Хоч Він і неохоче карає, проте покарає, і то швидко. Ті, хто ходить у світлі, бачитимуть ознаки наближення небезпеки; але їм не слід сидіти в тихому, байдужому очікуванні руїни, втішаючи себе вірою, що Бог укриє Свій народ у день відвідання. Аж ніяк. Вони мають усвідомити, що їхній обов’язок — старанно трудитися, щоб рятувати інших, звертаючись із твердою вірою до Бога по допомогу. 'Дієва ревна молитва праведника багато може.'

> “The leaven of godliness has not entirely lost its power. At the time when the danger and depression of the church are greatest, the little company who are standing in the light will be sighing and crying for the abominations that are done in the land. But more especially will their prayers arise in behalf of the church because its members are doing after the manner of the world.

> Закваска благочестя ще не зовсім втратила свою силу. У той час, коли небезпека і занепад церкви найбільші, невелика громада, що стоїть у світлі, зітхатиме й ридатиме через мерзоти, які чиняться в краю. Але особливо їхні молитви підноситимуться за церкву, бо її члени чинять за звичаєм світу.

> “The earnest prayers of this faithful few will not be in vain. When the Lord comes forth as an avenger, He will also come as a protector of all those who have preserved the faith in its purity and kept themselves unspotted from the world. It is at this time that God has promised to avenge His own elect which cry day and night unto Him, though He bear long with them.

> Ревні молитви цих небагатьох вірних не будуть марними. Коли Господь виступить як месник, Він також прийде як захисник усіх, які зберегли віру в її чистоті й зберегли себе незаплямованими від світу. Саме в цей час Бог обіцяв помститися за Своїх обраних, які день і ніч взивають до Нього, хоч і бариться Він щодо них.

> “The command is: ‘Go through the midst of the city, through the midst of Jerusalem, and set a mark upon the foreheads of the men that sigh and that cry for all the abominations that be done in the midst thereof.’ These sighing, crying ones had been holding forth the words of life; they had reproved, counseled, and entreated. Some who had been dishonoring God repented and humbled their hearts before Him. But the glory of the Lord had departed from Israel; although many still continued the forms of religion, His power and presence were lacking.” Testimonies, volume 5, 208–210.

> "Повеління таке: 'Пройди серед міста, серед Єрусалима, і постав знак на чолах людей, які зітхають і плачуть через усі мерзоти, що чиняться посеред нього.' Ці, що зітхали й плакали, проголошували слова життя; вони докоряли, наставляли й благали. Деякі з тих, хто зневажав Бога, покаялися і смирили свої серця перед Ним. Але слава Господня відійшла від Ізраїля; хоч багато хто й далі зберігав форми релігії, Його сили та присутності бракувало." Свідчення, том 5, 208–210.

Those represented by Daniel as he stood before Belshazzar, who know the “Future for America“, will then receive Daniel’s “scarlet robe”, a “necklace of gold”, and be proclaimed as “the third ruler in the kingdom.” Scarlet is the sign and color of the first born, who receive a double portion of the Father’s inheritance, who are the one hundred and forty-four thousand.

Ті, кого уособлював Даниїл, коли стояв перед Валтасаром, які знають "Future for America", тоді отримають "багряницю" Даниїла, "золоте намисто" і будуть проголошені "третіми правителями в царстві". Багряний — це знак і колір первородних, які отримують подвійну частку спадщини Отця, які становлять сто сорок чотири тисячі.

> These are they which were not defiled with women; for they are virgins. These are they which follow the Lamb whithersoever he goeth. These were redeemed from among men, being the firstfruits unto God and to the Lamb. Revelation 14:4.

> Це ті, що не осквернилися з жінками, бо вони дівственні. Це ті, що йдуть за Агнцем, куди б Він не пішов. Вони були викуплені з-поміж людей, як первоплоди Богові та Агнцеві. Об’явлення 14:4.

Of the two loaves that are lifted up as an ensign, it is the first born (the first fruits), who has a scarlet thread placed upon their hand.

З двох хлібів, які підносять як знамено, первісток (первоплоди) — це той, на руку якому покладено червону нитку.

> And it came to pass, when she travailed, that the one put out his hand: and the midwife took and bound upon his hand a scarlet thread, saying, This came out first. And it came to pass, as he drew back his hand, that, behold, his brother came out: and she said, How hast thou broken forth? this breach be upon thee: therefore his name was called Pharez. And afterward came out his brother, that had the scarlet thread upon his hand: and his name was called Zarah. Genesis 38:28–30.

> І сталося, коли вона народжувала, що один із них висунув свою руку; і повитуха взяла й зав’язала на його руці червону нитку, кажучи: Цей вийшов першим. І сталося, як він відтягнув свою руку назад, і ось вийшов його брат; і вона сказала: Як же ти прорвався? Нехай цей пролом буде на тобі; тому його назвали Перец. А потім вийшов його брат, що мав на руці червону нитку; і його назвали Зерах. Буття 38:28–30.

The first mention of “scarlet” in the Scriptures is when “Zarah,” who is the first born, and whose name means ‘a rising light,’ came out first, from the twins that were fathered by Judah. The mother, Tamar (who had played the harlot), was the wife of Judah’s deceased, wicked son. Zarah, the ‘rising light,’ came from the tribe of Judah, and had a scarlet thread upon his hand. “Pharez” means to break out, and he represents those that break away from the papacy, and come out of Babylon during the Sunday law crisis.

Перша згадка про «багряний» у Святому Письмі — це коли «Зерах», який є первістком і чиє ім’я означає «світло, що сходить», першим з’явився на світ із близнюків, батьком яких був Юда. Їхня мати, Тамар (яка прикинулася блудницею), була дружиною померлого злого сина Юди. Зерах, «світло, що сходить», походив із коліна Юди й мав на руці багряну нитку. «Перец» означає «прориватися», і він уособлює тих, хто відокремлюється від папства та виходить із Вавилону під час кризи недільного закону.

The “scarlet line” was also the sign that protected the harlot of Jericho, when the city of Jericho was destroyed.

«Багряний шнур» також був знаком, який захистив блудницю з Єрихону, коли місто Єрихон було зруйноване.

> Behold, when we come into the land, thou shalt bind this line of scarlet thread in the window which thou didst let us down by: and thou shalt bring thy father, and thy mother, and thy brethren, and all thy father’s household, home unto thee. And it shall be, that whosoever shall go out of the doors of thy house into the street, his blood shall be upon his head, and we will be guiltless: and whosoever shall be with thee in the house, his blood shall be on our head, if any hand be upon him. And if thou utter this our business, then we will be quit of thine oath which thou hast made us to swear. And she said, According unto your words, so be it. And she sent them away, and they departed: and she bound the scarlet line in the window. Joshua 2:18–21.

> Ось, коли ми ввійдемо в землю, ти прив’яжеш цей багряний шнур у вікні, через яке ти нас спустила; і ти приведеш до себе додому свого батька, і свою матір, і своїх братів, і весь дім твого батька. І буде так: кожен, хто вийде з дверей твого дому на вулицю, його кров буде на його голові, а ми будемо невинні; а хто буде з тобою в домі, його кров буде на нашій голові, якщо хтось підніме на нього руку. А якщо ти розголосиш цю нашу справу, то ми будемо вільні від тієї клятви, якою ти змусила нас клястися. Вона сказала: Хай буде так, як ви сказали. І вона відпустила їх, і вони пішли; і вона прив’язала багряний шнур у вікні. Ісуса Навина 2:18-21.

Daniel’s scarlet garment identifies that he then represents the one hundred and forty-four thousand, the first of two wave loaves that are lifted up. As loaves of bread they represent the Bread of heaven, who was given a scarlet robe in the common hall on His way to the crucifixion. In Belshazzar’s banquet hall, which typified the common hall where Jesus was given a robe of scarlet, it is given to those that understand the crisis that is just ahead in the “Future for America”.

Багряний одяг Даниїла вказує на те, що тоді він символізує сто сорок чотири тисячі, перший із двох хлібів потрясання, які підносять. Як хліби вони символізують Хліб Небесний, якому в загальній залі на шляху до розп’яття дали багряницю. У бенкетній залі Валтасара, яка була прообразом тієї загальної зали, де Ісусові дали багряницю, її дають тим, хто розуміє кризу, яка вже незабаром у "Future for America".

> Then the soldiers of the governor took Jesus into the common hall, and gathered unto him the whole band of soldiers. And they stripped him, and put on him a scarlet robe. Matthew 27:27, 28.

> Тоді солдати намісника повели Ісуса до преторію і зібрали до Нього всю когорту воїнів. І, роздягнувши Його, накинули на Нього багряний плащ. Матвія 27:27, 28.

The robe given to those represented by Daniel is Christ’s robe of righteousness, which is white.

Шата, дарована тим, кого представляє Даниїл, — це Христова шата праведності, яка є білою.

> Let us be glad and rejoice, and give honour to him: for the marriage of the Lamb is come, and his wife hath made herself ready. And to her was granted that she should be arrayed in fine linen, clean and white: for the fine linen is the righteousness of saints. Revelation 19:7, 8.

> Радіймо й веселімося, і віддаймо Йому честь, бо настало весілля Агнця, і дружина Його приготувала себе. І їй було дано зодягнутися у тонкий вісон, чистий і білий; бо вісон — то праведність святих. Об’явлення 19:7, 8.

The robe given to those represented as Daniel is both scarlet and white, for their robes have been washed with fuller’s soap, by the fuller of Malachi chapter three, when he purifies the sons of Levi.

Шата, дана тим, кого представляє Даниїл, є водночас багряною й білою, бо їхні шати були випрані лугом пральників, пральником із третього розділу книги Малахії, коли він очищає синів Левія.

> But who may abide the day of his coming? and who shall stand when he appeareth? for he is like a refiner’s fire, and like fullers’ soap: And he shall sit as a refiner and purifier of silver: and he shall purify the sons of Levi, and purge them as gold and silver, that they may offer unto the Lord an offering in righteousness. Malachi 3:2, 3.

> Та хто витримає день Його приходу? і хто встоїть, коли Він з’явиться? бо Він як вогонь плавильника і як луг пральників. І сяде Він, як плавильник і очищувач срібла: і очистить синів Левія, і переплавить їх, як золото й срібло, щоб вони приносили Господу приношення в праведності. Малахії 3:2, 3.

The robe is white, but only because it was washed in the scarlet blood of the lamb.

Одежа біла, але лише тому, що її було випрано у багряній крові Агнця.

> And from Jesus Christ, who is the faithful witness, and the first begotten of the dead, and the prince of the kings of the earth. Unto him that loved us, and washed us from our sins in his own blood, And hath made us kings and priests unto God and his Father; to him be glory and dominion for ever and ever. Amen. Revelation 1:5, 6.

> І від Ісуса Христа, який є вірний свідок, первісток з мертвих і владика царів земних. Йому, хто полюбив нас і обмив нас від наших гріхів своєю кров’ю, і вчинив нас царями й священиками Богові й своєму Отцеві; Йому слава й влада на віки віків. Амінь. Об’явлення 1:5, 6.

The first mention of a golden chain, is when Joseph is appointed to the leadership of Egypt.

Перша згадка про золотий ланцюг — коли Йосипа призначають керівником Єгипту.

> And Pharaoh said unto Joseph, See, I have set thee over all the land of Egypt. And Pharaoh took off his ring from his hand, and put it upon Joseph’s hand, and arrayed him in vestures of fine linen, and put a gold chain about his neck; And he made him to ride in the second chariot which he had; and they cried before him, Bow the knee: and he made him ruler over all the land of Egypt. And Pharaoh took off his ring from his hand, and put it upon Joseph’s hand, and arrayed him in vestures of fine linen, and put a gold chain about his neck. Genesis 41:41–43.

> І фараон сказав до Йосипа: Ось, я поставив тебе над усією землею Єгипетською. І зняв фараон перстень зі своєї руки й надів його на руку Йосипа, і зодягнув його в шати з тонкого льону, і повісив золотий ланцюг йому на шию; І посадив його на другу колісницю, яка в нього була; і перед ним вигукували: «Схиліть коліна!»; і зробив його правителем над усією землею Єгипетською. І зняв фараон перстень зі своєї руки й надів його на руку Йосипа, і зодягнув його в шати з тонкого льону, і повісив золотий ланцюг йому на шию. Буття 41:41-43.

The reason Joseph was appointed by Pharaoh as the ruler over Egypt, was that Joseph could interpret Pharaoh’s dream of “seven times,” in connection with the destructive blast of the “east wind.”

Причина, з якої фараон призначив Йосипа правителем Єгипту, полягала в тому, що Йосип міг витлумачити сон фараона про «сім разів» у зв’язку з руйнівним подувом «східного вітру».

> And Pharaoh said unto Joseph, In my dream, behold, I stood upon the bank of the river: And, behold, there came up out of the river seven kine, fatfleshed and well favoured; and they fed in a meadow: And, behold, seven other kine came up after them, poor and very ill favoured and leanfleshed, such as I never saw in all the land of Egypt for badness: And the lean and the ill favoured kine did eat up the first seven fat kine: And when they had eaten them up, it could not be known that they had eaten them; but they were still ill favoured, as at the beginning. So I awoke. And I saw in my dream, and, behold, seven ears came up in one stalk, full and good: And, behold, seven ears, withered, thin, and blasted with the east wind, sprung up after them: And the thin ears devoured the seven good ears: and I told this unto the magicians; but there was none that could declare it to me. And Joseph said unto Pharaoh, The dream of Pharaoh is one: God hath showed Pharaoh what he is about to do. Genesis 41:17–25.

> І сказав фараон Йосипові: У сні моєму, ось, я стояв на березі ріки. І от з ріки вийшло сім корів, вгодованих і гарних на вигляд, і вони паслися на лузі. І ось після них вийшли сім інших корів, худих, дуже непривабливих на вигляд і худорлявих, яких за потворністю я не бачив у всій землі Єгипетській. І худі та погані на вигляд корови з’їли перших сім вгодованих корів. І коли вони їх з’їли, не можна було й помітити, що вони їх з’їли; вони й далі були погані на вигляд, як на початку. Тоді я прокинувся. І побачив я у сні, і ось на одному стеблі зійшло сім колосків, повних і добрих. І ось після них зросли сім колосків, зів’ялих, тонких і попалених східним вітром. І тонкі колоски поглинули сім добрих колосків. І я розповів це чарівникам; але не знайшлося нікого, хто б міг витлумачити мені це. І сказав Йосип фараонові: Сон фараона один; Бог показав фараонові, що Він збирається зробити. Буття 41:17–25.

Joseph interpreted Pharaoh’s dream with the principle of “line upon line”, for he first informed Pharaoh the two dreams were one. He then interpreted the word “seven,” that was associated with the “kine,” and the “ears,” as symbols. The word “seven” in the passage is the same word translated as “seven times,” in Leviticus twenty-six. Joseph interpreted the “seven” as a symbol of seven years, or twenty-five hundred and twenty days. Joseph and Daniel were both interpreting a symbol of the “seven times” of Leviticus twenty-six.

Йосип витлумачив сни фараона за принципом «рядок на рядок», бо спершу він повідомив фараонові, що два сни — це один. Потім він витлумачив як символи слово «сім», а також «корови» і «колосся», з якими воно було пов’язане. Слово «сім» у цьому уривку — те саме слово, яке перекладено як «сім разів» у книзі Левіт, двадцять шостий розділ. Йосип витлумачив «сім» як символ семи років, або дві тисячі п’ятсот двадцять днів. І Йосип, і Даниїл тлумачили символ «семи разів» із двадцять шостого розділу книги Левіт.

In Pharaoh’s dream, the famine was produced by the ears of corn being “blasted with the east wind.” Line upon line, as Joseph directly employs, the “east wind” identifies that it is Islam that produces the period of famine and economic crash that begins when Joseph and Daniel are given the golden necklace, representing the lifting up of the ensign to the world (Joseph’s Egypt), and to call God’s other flock out of (Daniel’s) Babylon.

У сні фараона голод був спричинений тим, що колосся було «опалене східним вітром». Рядок за рядком, як це безпосередньо застосовує Йосип, «східний вітер» вказує, що саме іслам спричиняє період голоду та економічного краху, який починається, коли Йосип і Даниїл отримують золотий ланцюг, що символізує піднесення стяга для світу (Єгипту Йосипа) і поклик Божої іншої отари вийти з (Вавилону Даниїла).

The two horns of the United States are represented by all the powers of Bible prophecy that are represented as two nations. This would include France, which consists prophetically of Sodom and Egypt, and of Israel that consisted of the northern and southern kingdoms, and also of the Medo-Persian Empire. The two horns of Medo-Persia in Daniel chapter eight, identify that one of the horns of the kingdom comes up last.

Два роги Сполучених Штатів зображені всіма тими силами біблійного пророцтва, що постають як дві нації. Сюди входять Франція, яка в пророчому сенсі складається із Содома та Єгипту, і Ізраїль, що складався з північного та південного царств, а також Мідійсько-перська імперія. Два роги Мідійсько-Персії у восьмому розділі книги Даниїла показують, що один із рогів царства підноситься останнім.

> Then I lifted up mine eyes, and saw, and, behold, there stood before the river a ram which had two horns: and the two horns were high; but one was higher than the other, and the higher came up last. Daniel 8:3.

> Потім я підвів очі свої, і побачив, і ось: перед рікою стояв баран з двома рогами; і ті два роги були високі, але один був вищий за інший, і той вищий піднявся останнім. Даниїла 8:3.

The two horns of Medo-Persia represent the two horns of the earth beast, and one of the horns of the earth beast must therefore be higher and come up last. At the time of the end in 1798, the reign of the earth beast began, and the horn of Protestantism was taken to Mount Carmel by Elijah the prophet, represented by William Miller. There was to be a contest that manifested a distinction between the true prophet and false prophet, which would be accomplished at the test of Mount Carmel, that took place from August 11, 1840 through to October 22, 1844.

Два роги Мідії та Персії символізують два роги звіра із землі, і тому один із рогів звіра із землі має бути вищим і піднятися останнім. У 1798 році, у час кінця, почалося правління звіра із землі, а ріг протестантизму був приведений на гору Кармел пророком Іллею, якого представляв Вільям Міллер. Мало відбутися змагання, яке виявило різницю між істинним пророком і лжепророком; воно звершилося під час випробування на горі Кармел, що відбувалося з 11 серпня 1840 року до 22 жовтня 1844 року.

Millerite Adventism was providentially identified as the true prophet, at the same time that the Protestant denominations of the United States returned to, and became the daughters of papal Rome. In 1863, the true Protestant horn of Millerite Adventism returned to the same communion as apostate Protestantism by returning to the corrupt method of Bible study as apostate Protestantism, as they began their progressive work of rejecting the message of Elijah. In the same period of time the U.S. Civil War began. (Note that when the Holy Spirit is rejected, then the other spirit takes over, and war is always the result.) The nation was then literally, politically and prophetically divided. The horn of Republicanism, from that point on, would be in an escalating struggle between two primary political parties.

Міллеритський адвентизм був Провидінням визначений як істинний пророк саме тоді, коли протестантські деномінації Сполучених Штатів повернулися до папського Риму й стали його дочками. У 1863 році істинний протестантський ріг міллеритського адвентизму повернувся до тієї самої спільності, що й відступницький протестантизм, через повернення до порочного методу вивчення Біблії, як у відступницькому протестантизмі, коли вони розпочали свою поступову працю з відкидання вістки Іллі. У той самий період розпочалася Громадянська війна у США. (Зверніть увагу, що коли відкидають Святого Духа, інший дух бере гору, і результатом завжди є війна.) Тоді нація була розділена буквально, політично і в пророчому сенсі. Ріг республіканізму відтоді перебуватиме у дедалі гострішій боротьбі між двома головними політичними партіями.

From 1863, a symbol of division, for the year was the very center of the civil war between North and South, there was brought about two political factions of the Republican horn and two factions of the Protestant horn that consisted of the Democratic and Republican parties, and Sunday-keeping and Sabbath-keeping apostate Protestants. The two-fold division of either horn was typified in the days of Christ by the Sadducees and the Pharisees. One class outright rejected the founding principles, and the other professed to uphold the founding principles, but ultimately replaced them with human traditions and customs.

Від 1863 року, який є символом поділу, адже цей рік був самою серединою громадянської війни між Північчю та Півднем, виникли дві політичні фракції республіканського рога і дві фракції протестантського рога, що складалися з Демократичної та Республіканської партій, а також із відступницьких протестантів, які дотримуються неділі, і відступницьких протестантів, які дотримуються суботи. Двочастинний поділ кожного з рогів у дні Христа був проілюстрований садукеями та фарисеями. Один клас відкрито відкинув засадничі принципи, а інший заявляв, що їх обстоює, але зрештою замінив їх людськими традиціями та звичаями.

On September 11, 2001, the image of the beast testing period was prophetically initiated, and it reaches its climax at the Sunday law, or at Belshazzar’s drunken feast. The Sunday law is the mark that identifies that the combination of church and state is fully developed. At that point, the two horns of apostate Republicanism and apostate Protestantism become one apostate horn, and it is then that Daniel is made the third horn, or third ruler, or the true Protestant horn that comes up last and is higher, for it is then that he is lifted up as an ensign.

11 вересня 2001 року, згідно з пророцтвами, було започатковано період випробування образу звіра, і своєї кульмінації він досягає в недільному законі, або на п’яному бенкеті Валтасара. Недільний закон — це знак, що вказує на те, що союз церкви й держави повністю сформувався. У цей момент два роги відступницького республіканізму та відступницького протестантизму стають одним відступницьким рогом, і саме тоді Даниїл стає третім рогом, або третім правителем, або істинним протестантським рогом, що піднімається останнім і є вищим, бо саме тоді його підносять як знамено.

Joseph and Daniel are the same line of prophecy, for line upon line, all the prophets are identifying the last days. They both recognized the “seven times,” when they saw it. The “east wind” of Islam is coming in under the wall, as they provide their interpretation to Belshazzar and Pharaoh of what the “Future for America” is. They are wearing the “scarlet robe” of Christ’s righteousness, which is the “white robe” that is made so, by the blood of Christ. They are lifted up as an ensign and represented as a crown, or a golden chain, as they become the third ruler that comes up higher and comes up last.

Йосип і Даниїл — це одна й та сама лінія пророцтва, бо, рядок за рядком, усі пророки визначають останні дні. Обидва вони впізнали «сім часів», коли побачили це. «Східний вітер» ісламу проникає під стіну, коли вони подають своє тлумачення Валтасарові й фараонові щодо того, що таке «Майбутнє для Америки». Вони вдягнені в «багряницю» Христової праведності, яка є тією «білою ризою», зробленою такою кров’ю Христа. Їх підносять як стяг і зображають як вінець або золотий ланцюг, коли вони стають третім правителем, що підноситься вище й з’являється останнім.

We will continue with Daniel chapter six, in the next article.

Ми продовжимо з шостим розділом книги Даниїла в наступній статті.

> “In that last night of mad folly, Belshazzar and his lords had filled up the measure of their guilt and the guilt of the Chaldean kingdom. No longer could God’s restraining hand ward off the impending evil. Through manifold providences, God had sought to teach them reverence for His law. ‘We would have healed Babylon,’ He declared of those whose judgment was now reaching unto heaven, ‘but she is not healed.’ Jeremiah 51:9. Because of the strange perversity of the human heart, God had at last found it necessary to pass the irrevocable sentence. Belshazzar was to fall, and his kingdom was to pass into other hands.” Prophets and Kings, 530.

> Тієї останньої ночі безумного шалу Валтасар і його вельможі наповнили міру своєї провини й провини Халдейського царства. Стримуюча Божа рука вже не могла відвернути насувне лихо. Через численні прояви Свого Провидіння Бог намагався навчити їх пошані до Свого закону. «Ми лікували Вавилон», — проголосив Він про тих, чий суд тепер сягав до небес, — «але він не вилікувався». Єремія 51:9. Через дивну впертість людського серця Бог урешті визнав за необхідне винести невідкличний вирок. Валтасар мав упасти, а його царство мало перейти до інших рук. Пророки і царі, 530.

Back to Articles