Article

# The Book of Daniel - Number Sixty-Seven

Книга Даниїла — Номер шістдесят сім

Prophetic Insights: Islam, September 11, 2001, and the Day of the East Wind

Пророчі прозріння: іслам, 11 вересня 2001 року і День Східного Вітру

Author

Jeff Pippenger

Published

January 31, 2024

Formats

PDF
Word

Islam of the third woe arrived into prophetic history on September 11, 2001, and it was immediately restrained. At that time the latter rain began to fall, but it was “measured”.

Іслам третього горя увійшов у пророчну історію 11 вересня 2001 року, і його було негайно стримано. У той час почав падати пізній дощ, але він був «виміряний».

> In measure, when it shooteth forth, thou wilt debate with it: he stayeth his rough wind in the day of the east wind. By this therefore shall the iniquity of Jacob be purged; and this is all the fruit to take away his sin; when he maketh all the stones of the altar as chalkstones that are beaten in sunder, the groves and images shall not stand up. Yet the defenced city shall be desolate, and the habitation forsaken, and left like a wilderness: there shall the calf feed, and there shall he lie down, and consume the branches thereof. When the boughs thereof are withered, they shall be broken off: the women come, and set them on fire: for it is a people of no understanding: therefore he that made them will not have mercy on them, and he that formed them will show them no favour. And it shall come to pass in that day, that the Lord shall beat off from the channel of the river unto the stream of Egypt, and ye shall be gathered one by one, O ye children of Israel. And it shall come to pass in that day, that the great trumpet shall be blown, and they shall come which were ready to perish in the land of Assyria, and the outcasts in the land of Egypt, and shall worship the Lord in the holy mount at Jerusalem. Isaiah 27:6–13.

> У міру, як воно пускає пагін, ти сперечатимешся з ним; він стримує свій лютий вітер у день східного вітру. Тим-то буде очищена беззаконність Якова; і це весь плід — щоб забрати його гріх: коли він зробить усі камені жертовника, мов крейдяні камені, розбиті на друзки, гаї та ідоли не встоять. Та укріплене місто стане пусткою, оселя буде покинута й залишена, мов пустеля: там пастиметься теля, там воно ляже й з’їсть його гілля. Коли його віття засохне, їх поламають; прийдуть жінки й спалять їх; бо це народ без розуміння; тому Той, Хто їх створив, не змилується над ними, і Той, Хто їх сформував, не виявить їм ласки. І станеться того дня, що Господь обмолотить від русла Ріки аж до Потоку Єгипетського, і ви, сини Ізраїлеві, будете зібрані поодинці. І станеться того дня, засурмлять у велику сурму, і прийдуть ті, що були близькі до загибелі в краї Ассирійському, і вигнанці в краї Єгипетському, і поклоняться Господу на святій горі в Єрусалимі. Ісая 27:6–13.

The “day of the east wind” identifies the arrival of the latter rain, and also Islam of the third woe. It also marks the beginning of the history where the “iniquity of Jacob is purged.” The day of the east wind arrived on September 11, 2001, and at that point the judgment of the living commenced. The judgment of the living is the closing work of the third angel, and it is there that the removal of the sins of the one hundred and forty-four thousand began. That is what Isaiah means when he wrote, “By this.”

«День східного вітру» вказує на прихід пізнього дощу, а також іслам третього горя. Він також означає початок історії, у якій «беззаконня Якова очищується». День східного вітру настав 11 вересня 2001 року, і в той момент розпочався суд над живими. Суд над живими є завершальною роботою третього ангела, і саме в ньому розпочалося згладження гріхів ста сорока чотирьох тисяч. Ось це й мав на увазі Ісая, коли писав: «Цим».

The words leading up to, “By this,” are, “In measure, when it shooteth forth, thou will debate with it: he stayeth his rough wind in the day of the east wind.” “By this,” is identifying the specific testing truths that purge the sin from those represented as Jacob. Those truths include the event (9/11), which marks the arrival of the latter rain. Those truths include the definition of the latter rain as “a message,” and the “message” is Islam. It includes the truth that “the east wind” is Islam of the third Woe, and it includes the prophetic characteristic of Islam’s subsequent restraint (stayeth).

Слова, що передують «Цим», такі: «За мірою, коли воно випускає паростки, ти будеш сперечатися з ним: він стримує свій суворий вітер у день східного вітру». «Цим» визначає конкретні випробувальні істини, які очищають від гріха тих, хто представлений як Яків. Ті істини включають подію (9/11), яка позначає настання пізнього дощу. Ті істини включають визначення пізнього дощу як «звістки», і ця «звістка» — іслам. Вона включає істину, що «східний вітер» — це іслам третього горя, а також пророчий характер подальшого стримування ісламу (стримує).

The test itself is represented by the “debate,” which began on September 11, 2001. Jeremiah, when representing the first disappointment, was counseled to “return” unto God and separate the precious from the vile. The “fruit” of the testing message produces two classes of worshippers.

Саме випробування представлене «дебатами», які розпочалися 11 вересня 2001 року. Єремія, коли уособлював перше розчарування, отримав настанову «повернутися» до Бога та відділити дорогоцінне від негідного. «Плід» випробувального послання породжує дві категорії поклонників.

The judgment of the foolish is represented as “when he maketh all the stones of the altar as chalkstones that are beaten in sunder, the groves and images shall not stand up.” Isaiah is referencing the pronouncement against those who turn things upside down in chapters twenty-eight and twenty-nine. They are those who cannot understand the sealed book. The work (fruit) of the wicked is to be esteemed as potter’s clay.

Суд нерозумних зображений як "коли він зробить усі камені жертовника як крейдяні камені, розбиті на друзки, гаї та ідоли не встоять." Ісая посилається на вирок проти тих, хто перевертає все догори дриґом, у двадцять восьмому та двадцять дев’ятому розділах. Це ті, хто не може зрозуміти запечатану книгу. Праця (плід) нечестивих має вважатися глиною гончара.

> Therefore, behold, I will proceed to do a marvellous work among this people, even a marvellous work and a wonder: for the wisdom of their wise men shall perish, and the understanding of their prudent men shall be hid. Woe unto them that seek deep to hide their counsel from the Lord, and their works are in the dark, and they say, Who seeth us? and who knoweth us? Surely your turning of things upside down shall be esteemed as the potter’s clay: for shall the work say of him that made it, He made me not? or shall the thing framed say of him that framed it, He had no understanding? Isaiah 29:14–16.

> Тому-то, ось, Я візьмуся творити серед цього народу дивне діло — дивне діло й чудо: бо загине мудрість їхніх мудрих, і приховається розуміння їхніх розсудливих. Горе тим, що глибоко ховають свою раду від Господа, і чинять свої діла в темряві, та кажуть: Хто нас бачить? і хто нас знає? Справді, ви все перевертаєте догори дриґом: чи буде глина вважатися за гончара? Бо чи скаже твір про Того, хто його зробив: Він мене не зробив? або чи скаже сформоване про Того, хто його сформував: Він не має розуміння? Ісая 29:14-16.

The work of the wicked will be as potter’s clay, and in chapter twenty-seven their work is portrayed in a similar fashion, as chalkstones that are beaten asunder. Chalk or potter’s clay is easily beaten into powder, and the symbol of the work of making “all the stones of the altar as chalkstones that are beaten in sunder,” and including the work of tearing down “the groves and images,” so that they “shall not stand up,” is the work represented by the reformation of king Josiah. In the final revival and reformation, represented by the reformation of Josiah, the Adventist corporate structure will be desolate, for “the defenced city shall be desolate, and the habitation forsaken, and left like a wilderness.” All their works, meaning the thousands of churches, schools, colleges, universities, hospitals and office buildings around the world, will be prophetically beaten into worthless powder.

Діло нечестивих буде як гончарна глина, а в двадцять сьомому розділі їхнє діло змальовано подібним чином — як крейдяні камені, що їх розбивають на частини. Крейда або гончарна глина легко розтирається на порошок, і образ праці, що полягає в тому, щоб зробити "усі камені жертовника, як крейдяні камені, що їх розбивають на частини," а також знести "гаї та зображення," щоб вони "не встояли," — це діло, представлене реформами царя Йосії. У кінцевому відродженні та реформації, представлених реформами Йосії, адвентистська корпоративна структура буде спустошена, бо "укріплене місто буде спустошене, і оселя покинута, і залишена, як пустеля." Усі їхні діла, тобто тисячі церков, шкіл, коледжів, університетів, лікарень та офісних будівель по всьому світу, будуть, згідно з пророцтвом, розтрощені на нікчемний порошок.

The membership will also be desolate, for those “people of no understanding” will be as “withered” “boughs” that “shall be broken off” “and set on fire,” for “he that made them will not have mercy on them, and he that formed them will show them no favor.”

Членство також буде спустошене, бо ті "люди без розуму" будуть як "зів'ялі" "гілки", що "будуть відламані" "і підпалені," бо "той, хто їх створив, не змилосердиться над ними, і той, хто їх сформував, не виявить до них прихильності."

When the separation that is accomplished by the testing message is complete, the second voice of Revelation chapter eighteen, calls God’s other flock out of Babylon, for in that day “it shall come to pass” “that the great trumpet shall be blown, and they shall come which were ready to perish in the land of Assyria, and the outcasts in the land of Egypt, and shall worship the Lord in the holy mount at Jerusalem.”

Коли завершиться відокремлення, здійснене випробувальним посланням, другий голос вісімнадцятого розділу Об'явлення закликає іншу Божу отару вийти з Вавилона, бо того дня "станеться" "що засурмлять у велику сурму, і прийдуть ті, що гинули в ассирійському краї, і вигнанці в єгипетському краї, і поклоняться Господу на святій горі в Єрусалимі".

The passage (Isaiah twenty-seven, verses eight through thirteen) we are considering, identifies the prophetic history that began on September 11, 2001, and illustrates the testing and purification of those who will ultimately call God’s other flock out of Babylon. The opening verses of the same chapter, identify a song that is to be sung during that very history.

Уривок (Ісаї двадцять сьомий, вірші з восьмого по тринадцятий), який ми розглядаємо, окреслює пророчну історію, що розпочалася 11 вересня 2001 року, та ілюструє випробування й очищення тих, хто зрештою покличе іншу Божу отару вийти з Вавилона. Початкові вірші того самого розділу вказують на пісню, яку слід співати під час цієї самої історії.

> In that day sing ye unto her, A vineyard of red wine. I the Lord do keep it; I will water it every moment: lest any hurt it, I will keep it night and day. Fury is not in me: who would set the briers and thorns against me in battle? I would go through them, I would burn them together. Or let him take hold of my strength, that he may make peace with me; and he shall make peace with me. He shall cause them that come of Jacob to take root: Israel shall blossom and bud, and fill the face of the world with fruit. Hath he smitten him, as he smote those that smote him? or is he slain according to the slaughter of them that are slain by him? Isaiah 27:2–7.

> Того дня заспівайте їй: Виноградник червоного вина. Я, Господь, його бережу; я поливатиму його щомить, щоб ніхто не зашкодив йому, я стерегтиму його вдень і вночі. Люті немає в Мені: хто поставить проти Мене в битві тернину та будяки? Я пройшов би крізь них, разом би їх спалив. Або нехай ухопиться за мою силу, щоб укласти зі Мною мир; і він укладе зі Мною мир. Він дасть тим, що походять від Якова, укорінитися: Ізраїль розквітне й дасть пагін, і наповнить обличчя землі плодом. Чи він ударив його, як ударив тих, що били його? Або чи він убитий так, як убито тих, кого він убив? Ісая 27:2-7.

The song of the vineyard is the song that first identifies God’s people as a vineyard which He had loved and cared for. It then presents a promise of acceptance for any who would wish to take hold of Christ’s righteousness. It then identifies the promise of the outpouring of the Holy Spirit, represented by two phases of rain. The first phase of rain brings the blossoms and buds to life, and the second phase fills the earth with fruit.

Пісня виноградника — це пісня, що вперше ототожнює Божий народ із виноградником, який Він любив і доглядав. Потім вона проголошує обітницю прийняття для кожного, хто бажає ухопитися за Христову праведність. Далі вона вказує на обітницю вилиття Святого Духа, представлену двома етапами дощу. Перший етап дощу оживляє цвіт і пуп’янки, а другий етап наповнює землю плодом.

The song of the vineyard is the song that identifies the period of time when God is passing by a former chosen people, while entering into covenant with a new chosen people. Verses eight and onward, are simply repeating and enlarging upon the opening verses of the chapter. The first verse of the chapter identifies the same event that is identified as the “day of the east wind” in verse eight.

Пісня про виноградник — це пісня, що окреслює час, коли Бог проходить повз колишній вибраний народ, укладаючи завіт із новим вибраним народом. Від восьмого вірша і далі просто повторюють і розгортають початкові вірші розділу. Перший вірш розділу вказує на ту саму подію, яку у восьмому вірші названо «днем східного вітру».

> In that day the Lord with his sore and great and strong sword shall punish leviathan the piercing serpent, even leviathan that crooked serpent; and he shall slay the dragon that is in the sea. Isaiah 27:1.

> Того дня Господь своїм жорстоким, великим і сильним мечем покарає Левіятана, змія-втікача, і Левіятана, змія звивистого; і вб’є дракона, що в морі. Ісая 27:1.

The dragon is Satan, but in a secondary sense it was pagan Rome.

Дракон — це Сатана, але у другорядному значенні це був язичницький Рим.

> “Thus while the dragon, primarily, represents Satan, it is, in a secondary sense, a symbol of pagan Rome.” The Great Controversy, 439.

> «Отже, хоча дракон передусім представляє Сатану, у другорядному значенні він є символом язичницького Риму». Велика боротьба, 439.

The ten kings of pagan Rome, in chapter seven of Daniel, and in chapter twelve of Revelation represent the ten kings of Revelation seventeen–in the last days.

Десять царів язичницького Риму, у сьомому розділі книги Даниїла та в дванадцятому розділі Одкровення, представляють десять царів сімнадцятого розділу Одкровення в останні дні.

> “Kings and rulers and governors have placed upon themselves the brand of antichrist, and are represented as the dragon who goes to make war with the saints—with those who keep the commandments of God and who have the faith of Jesus.” Testimonies to Ministers, 38.

> Царі, правителі та губернатори наклали на себе тавро антихриста і зображені як дракон, що йде воювати зі святими — з тими, хто дотримується Божих заповідей і має віру Ісуса. Свідчення для служителів, 38.

Verse one of Isaiah 27 is identifying the beginning of the judgment of the dragon, which began at the day of the east wind, on September 11, 2001. The judgment of the kings of the earth, and their globalist merchant partners, is accomplished when the financial structure of the earth is destroyed by an “east wind”, in the midst of the “seas”.

Перший вірш 27-го розділу Ісаї визначає початок суду над драконом, що розпочався в день східного вітру, 11 вересня 2001 року. Суд над царями землі та їхніми глобалістськими торговельними партнерами здійснюється тоді, коли фінансова структура землі знищується "східним вітром" серед "морів".

> For, lo, the kings were assembled, they passed by together. They saw it, and so they marvelled; they were troubled, and hasted away. Fear took hold upon them there, and pain, as of a woman in travail. Thou breakest the ships of Tarshish with an east wind. Psalms 48:4–7.

> Бо ось, царі зібралися, вони разом пройшли. Вони побачили це — і здивувалися; збентежилися й поспішно відступили. Там охопив їх страх і біль, як у породіллі. Ти ламаєш кораблі Таршішу східним вітром. Псалми 48:4–7.

Isaiah chapter twenty-seven, verses one through seven, is repeated and enlarged upon in verses eight through thirteen. It identifies that in “the day of east wind” the kings and merchants of the earth are going to be confronted with fear, and their fear escalates through history from that point onward. That fear identifies the illogical and hasty movements of the progressive globalists of planet earth ever since September 11, 2001, as they push their agenda further and more aggressively, than what would be logically expected. Satan, and his representatives, for the merchants and kings of the earth (the globalists), as symbols of the dragon, know their time is short.

Книга Ісаї, двадцять сьомий розділ, вірші з першого по сьомий, повторюються й докладніше розкриваються у віршах з восьмого по тринадцятий. Там зазначено, що в «день східного вітру» царі та купці землі зіткнуться зі страхом, і відтоді їхній страх наростає впродовж історії. Цей страх проявляється в нелогічних і поспішних кроках прогресивних глобалістів планети Земля, починаючи з 11 вересня 2001 року, коли вони просувають свій порядок денний далі й агресивніше, ніж можна було б логічно очікувати. Сатана і його представники — купці та царі землі (глобалісти), як символи дракона, знають, що їхній час короткий.

> Therefore rejoice, ye heavens, and ye that dwell in them. Woe to the inhabiters of the earth and of the sea! for the devil is come down unto you, having great wrath, because he knoweth that he hath but a short time. Revelation 12:12.

> Тому радійте, небеса, і ви, що живете в них. Горе мешканцям землі та моря! Бо диявол зійшов до вас у великій люті, бо знає, що має мало часу. Об’явлення 12:12.

The day of the east wind, that produced the economic crisis in 2001, that has only gotten worse, no matter what the globalist media attempts to claim, is the issue that confronts the world at the point when the dragon knows his time is short. He then escalates his movements for control of the entire earth, and he does so when “Woe” (the third Woe) is brought upon “the inhabiters of the earth and sea.”

День східного вітру, який спричинив економічну кризу 2001 року, що, попри всі твердження глобалістських ЗМІ, лише погіршується, є питанням, перед яким постає світ у той момент, коли дракон знає, що його час добігає кінця. Тоді він нарощує свої дії, щоб установити контроль над усією землею, і робить це, коли «Горе» (третє Горе) наведене на «мешканців землі та моря».

The arrival of Islam of the third Woe (the east wind), on September 11, 2001, produced an economic disaster that has forced the globalists to accelerate their efforts to force a one world government upon planet earth. Yet Islam continues to fulfill its role. Perhaps the most serious revelation of Islam as a symbol of Bible prophecy is found in the first reference to Islam.

Прихід ісламу третього горя (східного вітру) 11 вересня 2001 року спричинив економічну катастрофу, що змусила глобалістів пришвидшити свої зусилля, аби нав’язати планеті Земля єдиний світовий уряд. Втім, іслам продовжує виконувати свою роль. Можливо, найсерйозніше одкровення ісламу як символу біблійного пророцтва міститься в першій згадці про іслам.

> And the angel of the Lord said unto her, Behold, thou art with child, and shalt bear a son, and shalt call his name Ishmael; because the Lord hath heard thy affliction. And he will be a wild man; his hand will be against every man, and every man’s hand against him; and he shall dwell in the presence of all his brethren. Genesis 16:11, 12.

> І Ангел Господній сказав їй: Ось ти вагітна, і народиш сина, і назвеш його Ізмаїлом, бо Господь почув твоє страждання. Він буде дикою людиною; рука його буде проти всіх, і рука всіх — проти нього; і житиме він перед обличчям усіх своїх братів. Буття 16:11, 12.

God’s Word never fails. As Islam continues to produce pain as a woman in travail, some who might even accept that Islam is identified in Bible prophecy, have not yet wrapped their mind around the obvious fact in the two verses. Some might understand that it is Islam that brings every man on planet earth together in order to oppose a common enemy, and this is of course true. Yet the last phrase in the verse is the more serious truth. The world was shaken by September 11, 2001, and it has recently been shaken again by this year’s October 7 attack of Hamas against Israel. But no one is willing to see that the spirit of warfare and sudden destruction is “in the presence of all” of Ishmael’s brethren.

Слово Боже ніколи не підводить. І поки іслам продовжує завдавати болю, як жінка в пологових муках, дехто, хто навіть може погодитися, що іслам ідентифікується в біблійному пророцтві, все ще не усвідомив очевидного факту у двох віршах. Дехто може розуміти, що саме іслам об’єднує всіх людей на планеті Земля, щоб протистояти спільному ворогу, і це, звісно, правда. Та остання фраза у вірші є більш серйозною істиною. Світ був потрясений 11 вересня 2001 року, і нещодавно його знову сколихнула атака ХАМАС проти Ізраїлю, що сталася 7 жовтня цього року. Але ніхто не хоче бачити, що дух війни та раптового знищення перебуває "перед лицем усіх" братів Ізмаїла.

What kind of destruction will be carried out when there is a surprise attack carried out by such Islamic nations as Saudi Arabia, the United Arab Emirates, Qatar, Kuwait, Brunei and Bahrain? The spirit of Ishmael is in “all his brethren,” and the warfare that has so far been produced with the third Woe from countries such as Afghanistan or Iraq, will be quite different when the prophecy of Ishmael is fully fulfilled. How many nuclear bombs does Pakistan have?

Яких руйнувань буде завдано, коли буде здійснено раптовий напад такими ісламськими державами, як Саудівська Аравія, Об’єднані Арабські Емірати, Катар, Кувейт, Бруней і Бахрейн? Дух Ізмаїла перебуває в «усіх його браттях», і війна, яку досі породжувало третє «Горе» з таких країн, як Афганістан чи Ірак, буде зовсім іншою, коли пророцтво про Ізмаїла повністю сповниться. Скільки ядерних бомб має Пакистан?

The prophetic characteristic of Islamic warfare as demonstrated in the first and second Islamic Woes is sudden, surprise attacks. Are there enough finances in the affluent Islamic nations to secretly secure or produce weaponry that would be more sophisticated, and lethal, than fuel laden jets, car bombs, burning tires, rape and knives? Is God’s Word to be believed?

Пророчою ознакою ісламської війни, як показано в першому та другому з ісламських лих, є раптові, несподівані напади. Чи є достатньо коштів у заможних ісламських державах, щоб таємно дістати або виготовити озброєння, досконаліше й смертоносніше ніж літаки, наповнені пальним, заміновані автомобілі, палаючі шини, зґвалтування та ножі? Чи слід вірити Божому Слову?

All the jewels of Miller’s dream become testing truths in the last days, if nothing more than the reality that those truths have been rejected and prophecy identifies they will be restored. But some of those jewels, such as the work of Christ in the heavenly sanctuary and Islam of the third Woe, identify predictions that are fulfilled only in the very last days. One represents the work of Christ in the Most Holy Place, certainly a present testing truth, and the other identifies the message of the Midnight Cry, which again is a present testing truth.

Усі дорогоцінності зі сну Міллера стають випробувальними істинами в останні дні, принаймні в тому сенсі, що ці істини були відкинуті, а пророцтво вказує, що їх буде відновлено. Але деякі з тих дорогоцінностей, як-от служіння Христа в небесному святилищі та іслам третього горя, вказують на пророцтва, які сповнюються лише в самі останні дні. Одна з них представляє служіння Христа у Святому святих, безперечно нинішню випробувальну істину, а інша вказує на звістку Опівнічного крику, що знову ж є нинішньою випробувальною істиною.

The thread that weaves together the Millerite movement and the time of the end in 1989, which in turn introduces the movement of the one hundred and forty-four thousand, is the “seven times,” that was Miller’s first jewel and the first to be set aside as Adventism left the old paths. One hundred and twenty-six years from the rebellion of 1863, to the time of the end in 1989, represents the “seven times.” The twenty-five hundred and twenty was divided into two periods of twelve hundred and sixty, and a tenth or a tithe of twelve hundred and sixty, is one hundred and twenty-six. The stone the builders rejected is so long that it connects the first and last movements of the three angels. In so doing it identifies that the truth of the “seven times” is also a present testing truth, and that it is the truth that becomes no longer simply the foundation stone, but the head of the corner.

Ниткою, що поєднує міллеритський рух і час кінця 1989 року, який, у свою чергу, започатковує рух ста сорока чотирьох тисяч, є «сім часів» — перша дорогоцінність Міллера і перше, що відклали, коли адвентизм полишив стародавні стежки. Сто двадцять шість років від відступу 1863 року до часу кінця 1989 року — це «сім часів». Дві тисячі п’ятсот двадцять було поділено на два періоди по тисяча двісті шістдесят, а десята частина, або десятина, від тисячі двохсот шістдесяти — це сто двадцять шість. Камінь, який відкинули будівничі, такий довгий, що з’єднує перший і останній з рухів трьох ангелів. Таким чином це засвідчує, що істина про «сім часів» також є теперішньою випробувальною істиною і що це істина, яка стає вже не просто каменем підвалини, а головою кута.

We will now leave off our consideration of the increase of knowledge in the Millerite movement, represented by the Ulai River vision in the book of Daniel and turn our attention to the vision of the Hiddekel River, that represents the increase of knowledge, in the movement of the one hundred and forty-four thousand.

Тепер ми відкладемо наш розгляд помноження знання в міллеритському русі, представленого видінням ріки Улай у книзі Даниїла, і звернемо увагу на видіння ріки Гіддекел, яке представляє помноження знання в русі ста сорока чотирьох тисяч.

We will begin next by considering the four generations of Adventism that span the one hundred and twenty-six years from 1863 to 1989.

Далі ми розпочнемо з розгляду чотирьох поколінь адвентизму, які охоплюють сто двадцять шість років — з 1863 по 1989 рік.

We will start that study in the next article.

Ми розпочнемо те дослідження у наступній статті.

> And it came to pass in the sixth year, in the sixth month, in the fifth day of the month, as I sat in mine house, and the elders of Judah sat before me, that the hand of the Lord God fell there upon me. Then I beheld, and lo a likeness as the appearance of fire: from the appearance of his loins even downward, fire; and from his loins even upward, as the appearance of brightness, as the colour of amber. And he put forth the form of an hand, and took me by a lock of mine head; and the spirit lifted me up between the earth and the heaven, and brought me in the visions of God to Jerusalem, to the door of the inner gate that looketh toward the north; where was the seat of the image of jealousy, which provoketh to jealousy. And, behold, the glory of the God of Israel was there, according to the vision that I saw in the plain. Then said he unto me, Son of man, lift up thine eyes now the way toward the north. So I lifted up mine eyes the way toward the north, and behold northward at the gate of the altar this image of jealousy in the entry. He said furthermore unto me, Son of man, seest thou what they do? even the great abominations that the house of Israel committeth here, that I should go far off from my sanctuary? but turn thee yet again, and thou shalt see greater abominations. And he brought me to the door of the court; and when I looked, behold a hole in the wall.

> І сталося в шостому році, шостого місяця, п’ятого дня місяця, коли я сидів у своєму домі, а старійшини Юди сиділи переді мною, тоді рука Господа Бога спочила там на мені. І я побачив, і ось — подоба, як вигляд вогню: від його стегон і вниз — вогонь, а від його стегон і вгору — як вигляд сяйва, як колір бурштину. І він простяг подобу руки й узяв мене за пасмо волосся моєї голови; і дух підняв мене між землею та небом і приніс мене в Божих видіннях до Єрусалима, до входу внутрішньої брами, що звернена на північ, де було місце образу ревнощів, що викликає ревнощі. І ось там була слава Бога Ізраїля — за тим видінням, яке я бачив на рівнині. І сказав Він мені: Сину людський, підійми тепер свої очі в бік півночі. І я підвів свої очі в бік півночі, і ось, на північ, при брамі жертовника, — цей образ ревнощів при вході. І далі сказав Він мені: Сину людський, чи бачиш ти, що вони чинять — великі мерзоти, які чинить тут дім Ізраїлів, щоб Я віддалився від Мого святилища? Але обернися ще, і ти побачиш ще більші мерзоти. І Він привів мене до входу двору; і коли я глянув, — ось отвір у стіні.

> Then said he unto me, Son of man, dig now in the wall: and when I had digged in the wall, behold a door. And he said unto me, Go in, and behold the wicked abominations that they do here. So I went in and saw; and behold every form of creeping things, and abominable beasts, and all the idols of the house of Israel, pourtrayed upon the wall round about. And there stood before them seventy men of the ancients of the house of Israel, and in the midst of them stood Jaazaniah the son of Shaphan, with every man his censer in his hand; and a thick cloud of incense went up. Then said he unto me, Son of man, hast thou seen what the ancients of the house of Israel do in the dark, every man in the chambers of his imagery? for they say, The Lord seeth us not; the Lord hath forsaken the earth. He said also unto me, Turn thee yet again, and thou shalt see greater abominations that they do. Then he brought me to the door of the gate of the Lord’s house which was toward the north; and, behold, there sat women weeping for Tammuz. Then said he unto me, Hast thou seen this, O son of man? turn thee yet again, and thou shalt see greater abominations than these. And he brought me into the inner court of the Lord’s house, and, behold, at the door of the temple of the Lord, between the porch and the altar, were about five and twenty men, with their backs toward the temple of the Lord, and their faces toward the east; and they worshipped the sun toward the east. Then he said unto me, Hast thou seen this, O son of man? Is it a light thing to the house of Judah that they commit the abominations which they commit here? for they have filled the land with violence, and have returned to provoke me to anger: and, lo, they put the branch to their nose. Therefore will I also deal in fury: mine eye shall not spare, neither will I have pity: and though they cry in mine ears with a loud voice, yet will I not hear them. Ezekiel 8:1–18.

> І сказав він мені: Сину людський, прорубай тепер у стіні; і коли я прорубав у стіні, ось — двері. І сказав він мені: Увійди і поглянь на мерзоти, які вони тут чинять. І я ввійшов і побачив; і ось, усякі види плазунів і мерзенних звірів, і всі ідоли дому Ізраїля, намальовані на стіні навкруги. А перед ними стояло сімдесят мужів зі старійшин дому Ізраїля, і посеред них стояв Яазанія, син Шафана, і в кожного в руці була кадильниця; і підіймалася густа хмара кадильного диму. І сказав він мені: Сину людський, чи бачив ти, що в темряві роблять старійшини дому Ізраїля, кожен у кімнатах своїх зображень? Бо кажуть: Господь нас не бачить; Господь покинув землю. І знову сказав він мені: Повернися ще, і побачиш більші мерзоти, які вони чинять. І привів мене до дверей брами дому Господнього, що на північ; і ось, там сиділи жінки й оплакували Таммуза. І сказав він мені: Чи бачив ти це, сину людський? Повернися ще, і побачиш мерзоти, ще більші від цих. І привів мене до внутрішнього двору дому Господнього, і ось, при вході до храму Господнього, між притвором і жертовником, було близько двадцяти п’яти мужів, їхні спини були обернені до храму Господнього, а обличчя — на схід; і вони поклонялися сонцю на схід. І сказав він мені: Чи бачив ти це, сину людський? Хіба це для дому Юдиного легка річ — чинити мерзоти, які вони чинять тут? Бо вони наповнили землю насильством і повернулися, щоб роздратувати Мене; і ось, вони підносять гілку до свого носа. Тому й Я вчиню в люті: Моє око не пощадить, і не змилуюся; і хоч вони криком кричатимуть у вуха Мої гучним голосом, Я не почую їх. Єзекіїль 8:1-18.

Back to Articles