Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Fifty-Six

Книга Даниїла — номер сто п’ятдесят шість

Unveiling Daniel’s Last Vision: A Millerite Perspective on Prophetic Truths for Today

Розкриття останнього видіння Даниїла: міллеритська перспектива на пророчі істини для нашого часу

Author

Jeff Pippenger

Published

March 24, 2024

Formats

PDF
Word

We are beginning our consideration of Daniel’s last vision by applying the principle represented by Alpha and Omega, that identifies that He always identifies the ending with the beginning. Therefore Belteshazzar, who is Daniel in the very first verse of Daniel’s last vision would also be represented in the last portion of that very same vision. We have identified that Belteshazzar represents God’s covenant people of the last days, who understand the “chazon,” vision of prophetic history, as represented by the word “thing,” in verse one. That vision of prophetic history is the “seven times,” of Leviticus twenty-six that equates to twenty-five hundred and twenty years. Belteshazzar also understands the “vision” in verse one, which is the “mareh” vision of twenty-three hundred years, which represents the sudden appearance of Christ.

Ми починаємо розгляд останнього видіння Даниїла, застосовуючи принцип, представлений Альфою й Омегою, який вказує, що Він завжди пов’язує кінець із початком. Тому Белтешазар, який є Даниїл у самому першому вірші останнього видіння Даниїла, також буде представлений в останній частині того самого видіння. Ми встановили, що Белтешазар представляє Божий завітний народ останніх днів, який розуміє «хазон» — видіння пророчої історії, позначене словом «річ» у першому вірші. Це видіння пророчої історії — це «сім разів» із Левита, двадцять шостий розділ, що дорівнює двом тисячам п’ятстам двадцяти рокам. Белтешазар також розуміє «видіння» у першому вірші, тобто видіння «маре» на дві тисячі триста років, яке представляє раптову появу Христа.

In chapter twelve, Daniel represents the movement of the first angel and also the movement of the third angel, for both movements fulfill the parable of the ten virgins. In chapter twelve there are at least five truths that were part of the Millerite movement, that represent truths which the movement of the third angel must also experience and understand. Both movements fulfill the parable of the ten virgins, and the wise virgins of both movements are required to understand that prophetic fact. Both movements must understand the first prophetic truth Miller was led to recognize, as represented by Leviticus twenty-six’s “seven times.” The other three parallel experiences and understandings are found in the last few verses of the chapter.

У дванадцятому розділі Даниїл представляє рух першого ангела, а також рух третього ангела, бо обидва рухи виконують притчу про десять дів. У дванадцятому розділі є щонайменше п’ять істин, які були частиною руху міллеритів і представляють істини, які рух третього ангела також повинен пережити й зрозуміти. Обидва рухи виконують притчу про десять дів, і мудрі діви обох рухів мають зрозуміти цей пророчий факт. Обидва рухи повинні зрозуміти першу пророчу істину, до усвідомлення якої був приведений Міллер, як це представлено у двадцять шостому розділі книги Левит — «сім часів». Інші три паралельні переживання та розуміння містяться в останніх кількох віршах розділу.

> And from the time that the daily sacrifice shall be taken away, and the abomination that maketh desolate set up, there shall be a thousand two hundred and ninety days. Blessed is he that waiteth, and cometh to the thousand three hundred and five and thirty days. But go thou thy way till the end be: for thou shalt rest, and stand in thy lot at the end of the days. Daniel 12:11–13.

> І від часу, коли буде припинена щоденна жертва і поставлена гидота спустошення, минуть тисяча двісті дев’яносто днів. Блаженний, хто чекає і досягне тисячі трьохсот тридцяти п’яти днів. А ти йди своїм шляхом до кінця: бо ти спочинеш і постанеш у своїй долі наприкінці днів. Даниїл 12:11–13.

The remnant people of God in the book of Revelation possess three primary prophetic characteristics. They keep God’s commandments, have the faith of Jesus and uphold the Spirit of Prophecy.

Залишок Божого народу у книзі Об’явлення має три основні пророчі ознаки. Вони дотримуються Божих заповідей, мають віру Ісуса й тримаються духу пророцтва.

> And he saith unto me, Write, Blessed are they which are called unto the marriage supper of the Lamb. And he saith unto me, These are the true sayings of God. And I fell at his feet to worship him. And he said unto me, See thou do it not: I am thy fellowservant, and of thy brethren that have the testimony of Jesus: worship God: for the testimony of Jesus is the spirit of prophecy. Revelation 19:9, 10.

> І він каже мені: Напиши: Блаженні ті, що покликані на весільний бенкет Агнця. І він каже мені: Це істинні слова Божі. І я впав до його ніг, щоб поклонитися йому. А він сказав мені: Гляди, не роби цього; я співслуга твій і братів твоїх, що мають свідчення Ісуса; поклонися Богові, бо свідчення Ісуса є духом пророцтва. Об'явлення 19:9, 10.

The Millerites correctly understood that “the daily,” in the book of Daniel represented paganism, and that the “time that the daily” was “taken away,” was the year 508. To reject that truth is to reject the authority of “the testimony of Jesus,” which “is the Spirit of Prophecy,” for the Spirit of Prophecy clearly identifies that the Millerites were correct in their understanding of “the daily.”

Міллеріти правильно розуміли, що «щоденне» у книзі Даниїла символізувало язичництво, і що «час, коли „щоденне“ було „забране“» — це 508 рік. Відкидати цю істину — означає відкидати авторитет «Свідчення Ісуса», яке «є Духом пророцтва», бо Дух пророцтва чітко засвідчує, що міллеріти мали рацію у своєму розумінні «щоденного».

> “Then I saw in relation to the ‘Daily,’ that the word ‘sacrifice’ was supplied by man’s wisdom, and does not belong to the text; and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry. When union existed, before 1844, nearly all were united on the correct view of the ‘Daily;’ but since 1844, in the confusion, other views have been embraced, and darkness and confusion has followed.” Review and Herald, November 1, 1850.

> Тоді я побачив щодо 'Щоденного', що слово 'жертва' було додане людською мудрістю і не належить до тексту; і що Господь дав правильний погляд на нього тим, хто виголосили клич про годину суду. Коли існувала єдність, до 1844 року, майже всі були одностайні щодо правильного розуміння 'Щоденного'; але після 1844 року, в замішанні, були прийняті інші погляди, і за цим послідували темрява й замішання. Review and Herald, 1 листопада 1850 р.

The Millerites understood that the resistance of paganism against the rise of the papacy to power in 538, was removed in the year 508. The Millerites were correct, but their understanding was limited. God’s last day people, who are represented by Belteshazzar in verse one, will see that from the year 508 to 538 represents a prophetic period that was typified by the thirty years of preparation in the history of Christ that preceded His empowerment at His baptism. They will see that the prophetic period also represents the prophetic period from 1776 unto 1798, and that all three of those periods represent the sealing time of the one hundred and forty-four thousand that began on September 11, 2001, and concludes at the soon-coming Sunday law.

Мілерити розуміли, що спротив поганства проти піднесення папства до влади у 538 році було усунуто у 508 році. Мілерити мали рацію, але їхнє розуміння було обмеженим. Божий народ останніх днів, який у першому вірші представлений Валтасаром, побачить, що період від 508 до 538 років є пророчим періодом, який був прообразом тридцяти років підготовки в історії Христа, що передували Його наділенню силою під час хрещення. Вони побачать, що цей пророчий період також представляє пророчий період від 1776 до 1798 років, і що всі три ті періоди означають час запечатування ста сорока чотирьох тисяч, який розпочався 11 вересня 2001 року і завершиться при скорому запровадженні недільного закону.

In chapter twelve, Daniel represents the Millerites and the five important truths and experiences that are to be repeated in those represented by Belteshazzar. The third truth and experience of the Millerites is “the correct view of the ‘daily,’ … the Lord gave … to those who gave the judgment hour cry.” To reject that truth is to reject the writings of Ellen White, which is the Spirit of Prophecy. The fourth truth and experience of the Millerites, and the messengers of the third angel, is the prophecy of the thirteen hundred and thirty-five years, which began in the year “the daily,” was taken away, in 508.

У дванадцятому розділі Даниїл представляє міллерітів і п’ять важливих істин та переживань, які мають повторитися в тих, кого представляє Белтешаззар. Третя істина й переживання міллерітів — "правильне розуміння 'щоденного,' ... Господь дав ... тим, хто виголошував клич години суду." Відкинути цю істину — означає відкинути праці Еллен Уайт, які є Духом пророцтва. Четверта істина й переживання міллерітів та посланців третього ангела — це пророцтво про тисячу триста тридцять п’ять років, яке почалося того року, коли "щоденне" було відняте, у 508 році.

Beginning in 508, thirteen hundred and thirty-five years takes you to 1843, but not simply 1843, for the prophecy actually pinpoints the very last day of 1843, for it states, “Blessed is he that waiteth, and cometh to the thousand three hundred and five and thirty days.” The Hebrew word translated as “cometh,” is “naga,” and it means “to touch”, or “lay hands on”. The prophecy therefore means, “blessed is he that waiteth, and” touches or lays hands upon 1843.

Починаючи з 508 року, тисяча триста тридцять п’ять років приводить до 1843 року, але не просто до 1843 року, бо пророцтво насправді точно вказує на останній день 1843 року, адже в ньому сказано: «Блажен, хто очікує і досягає тисячі трьохсот тридцяти п’яти днів». Єврейське слово, перекладене як «cometh», — «naga», і воно означає «доторкнутися» або «покласти руки». Отже, пророцтво означає: «блажен, хто очікує і» доторкається або покладає руки на 1843 рік.

The blessing of waiting in Millerite history was for those wise virgins who experienced the first disappointment, but waited for the vision that tarried. As the Millerites waited for the “vision that tarried” in fulfillment of the parable of the ten virgins, and Habakkuk chapter two, they were blessed. In that tarrying time they then saw they were fulfilling the parable, and that at the end the vision would “speak”. Their tarrying time and disappointment was based upon the incorrect identification that the twenty-three hundred years would terminate in 1843, but the vision was really for 1844. Their disappointment was based upon their experience that had been produced when the year 1843, ended with no return of Christ. Their disappointment, and the blessing pronounced upon those who thereafter chose to wait, was all based upon the very last day of the year 1843, which “touches” or “cometh to” 1844.

Благословення очікування в історії міллеритів було для тих мудрих дів, які пережили перше розчарування, але чекали на видіння, що забарилося. Коли міллерити чекали на «видіння, що забарилося» у виконання притчі про десятьох дів і другого розділу книги Авакума, вони були благословенні. У той період зволікання вони побачили, що виконують притчу, і що наприкінці видіння «заговорить». Їхній час очікування та розчарування ґрунтувалися на неправильному визначенні того, що дві тисячі триста років завершаться 1843 року, але видіння насправді стосувалося 1844 року. Їхнє розчарування ґрунтувалося на досвіді, викликаному тим, що 1843 рік закінчився без повернення Христа. Їхнє розчарування, і благословення, проголошене над тими, хто згодом вирішив чекати, — усе це ґрунтувалося на самому останньому дні 1843 року, який «торкається» або «досягає» 1844 року.

The experience of the first disappointment, as a fulfillment of the parable of the ten virgins, is understood and repeated in those represented by Belteshazzar. The fifth truth and experience that will be recognized by those represented by Belteshazzar is that at “the end of the days”, Daniel would “stand in his lot”.

Досвід першого розчарування, як виконання притчі про десять дів, усвідомлюється і повторюється тими, кого представляє Валтасар. П’ята істина й досвід, які будуть визнані тими, кого представляє Валтасар, полягають у тому, що "наприкінці днів" Даниїл "встане у своєму жеребі".

> “Daniel has been standing in his lot since the seal was removed and the light of truth has been shining upon his visions. He stands in his lot, bearing the testimony which was to be understood at the end of the days.” Sermons and Talks, volume 1, 225, 226.

> «Даниїл стоїть на своїй жеребній долі відтоді, як було знято печать і світло істини засяяло над його видіннями. Він стоїть на своїй жеребній долі, несучи свідчення, яке мало бути зрозуміле наприкінці днів». Sermons and Talks, volume 1, 225, 226.

The Millerites experienced the purification process accomplished by the increase of knowledge that came from the book of Daniel when it was unsealed in 1798. Those represented by Belteshazzar will experience the purification process accomplished by the increase of knowledge that came from the book of Daniel when it was unsealed in 1989. They will also understand that the book of Daniel has a special purpose in the sealing of the one hundred and forty-four thousand.

Міллеріти пережили процес очищення, здійснений завдяки зростанню знань, яке прийшло з книги Даниїла, коли її було розкрито у 1798 році. Ті, кого представляє Валтешаццар, переживуть процес очищення, здійснений завдяки зростанню знань, яке прийшло з книги Даниїла, коли її було розкрито у 1989 році. Вони також зрозуміють, що книга Даниїла має особливе призначення в запечатуванні ста сорока чотирьох тисяч.

> “When God gives a man a special work to do, he is to stand in his lot and place as did Daniel, ready to answer the call of God, ready to fulfill His purpose.” Manuscript Releases, volume 6, 108.

> "Коли Бог доручає чоловікові особливе завдання, він має стояти на своєму жеребі й місці, як Даниїл, готовий відповісти на поклик Божий, готовий виконати Його задум." Видання рукописів, том 6, 108.

As former Laodiceans, those represented by Belteshazzar will recognize that it is through the books of Daniel and Revelation, which are the same book, that the final revival is accomplished.

Як колишні лаодикійці, ті, кого представляє Белтешацар, усвідомлять, що саме через книги Даниїла та Об'явлення, які є однією й тією самою книгою, звершується останнє пробудження.

> “When the books of Daniel and Revelation are better understood, believers will have an entirely different religious experience. . . One thing will certainly be understood from the study of Revelation—that the connection between God and His people is close and decided.” The Faith I Live By, 345.

> «Коли книги Даниїла й Об’явлення будуть краще зрозумілі, віруючі матимуть зовсім інший релігійний досвід… Одне безперечно стане зрозумілим із вивчення Об’явлення — що зв’язок між Богом і Його народом є тісним і визначеним». Віра, якою я живу, 345.

As former Laodiceans, they will have recognized their Laodicean condition, and recognized that they were spiritually as dead as a valley of dry bones, and in response to the straight testimony concerning their dead and lost condition they will recognize their need to be alive as the first priority.

Як колишні лаодикійці, вони вже усвідомлять свій лаодикійський стан і те, що духовно були такі ж мертві, як долина сухих кісток, і, у відповідь на пряме свідчення щодо їхнього мертвого й загубленого стану, визнають своєю першочерговою потребою ожити.

> “A revival of true godliness among us is the greatest and most urgent of all our needs. To seek this should be our first work.” Selected Messages, book 1, 121.

> "Відродження істинного благочестя серед нас є найбільшою й найнагальнішою з усіх наших потреб. Шукати цього має бути нашою першою справою." Вибрані послання, книга 1, 121.

The Bible promise is that whoever seeks, will find, and the Holy Spirit will then lead them to understand that it is the books of Daniel and Revelation that produces the necessary revival.

Біблійна обітниця полягає в тому, що кожен, хто шукає, знайде, і тоді Святий Дух приведе його до розуміння того, що саме книги Даниїла й Об’явлення спричиняють необхідне пробудження.

> “When we as a people understand what this book means to us, there will be seen among us a great revival.” Testimonies to Ministers, 113.

> "Коли ми, як народ, зрозуміємо, що означає для нас ця книга, серед нас настане велике відродження." Свідчення для служителів, 113.

The end of Daniel’s last vision, as represented in chapter twelve, identifies the experience that produces God’s last day covenant people, as represented by Belteshazzar, in the first verse, of the last vision. There Daniel, represented as Belteshazzar, understands both the internal vision of the twenty-three hundred years and the external vision of the twenty-five hundred and twenty years. He understands the “thing,” and “the vision.” He understands the chazon vision and the mareh vision. He understands the trampling down of the sanctuary and host, and the restoration of the sanctuary and host. He understands both the Ulai and Hiddekel River visions.

Кінець останнього видіння Даніїла, як це подано в дванадцятому розділі, визначає досвід, який формує Божий завітний народ останніх днів, представлений у першому вірші останнього видіння постаттю Белтешацара. Там Даніїл, представлений як Белтешацар, розуміє і внутрішнє видіння про дві тисячі триста років, і зовнішнє видіння про дві тисячі п’ятсот двадцять років. Він розуміє «слово» і «видіння». Він розуміє видіння хазон і видіння маре. Він розуміє попирання святині й воїнства та відновлення святині й воїнства. Він розуміє як видіння на річці Улай, так і на річці Хіддекел.

We will continue this study in the next article.

Ми продовжимо це дослідження у наступній статті.

> “There is need of a much closer study of the word of God; especially should Daniel and the Revelation have attention as never before in the history of our work. We may have less to say in some lines, in regard to the Roman power and the papacy; but we should call attention to what the prophets and apostles have written under the inspiration of the Holy Spirit of God. The Holy Spirit has so shaped matters, both in the giving of the prophecy and in the events portrayed, as to teach that the human agent is to be kept out of sight, hid in Christ, and that the Lord God of heaven and His law are to be exalted. Read the book of Daniel. Call up, point by point, the history of the kingdoms there represented. Behold statesmen, councils, powerful armies, and see how God wrought to abase the pride of men, and lay human glory in the dust….

> Потрібне набагато глибше вивчення Слова Божого; особливо слід приділити увагу книгам Даниїла та Об’явлення, як ніколи раніше в історії нашої праці. Можливо, нам доведеться менше говорити в деяких питаннях щодо римської влади та папства; але ми повинні звертати увагу на те, що пророки й апостоли написали під натхненням Святого Духа Божого. Святий Дух так упорядкував усе — і в даруванні пророцтва, і в зображених подіях, — щоб навчити, що людського діяча слід тримати поза полем зору, прихованим у Христі, а Господа Бога неба та Його закон — звеличувати. Читайте книгу Даниїла. Відтворюйте, пункт за пунктом, історію царств, представлених там. Погляньте на державних мужів, ради, могутні війська, і побачте, як Бог діяв, щоб упокорити гордість людей і покласти людську славу в порох....

> “The light that Daniel received from God was given especially for these last days. The visions he saw by the banks of the Ulai and the Hiddekel, the great rivers of Shinar, are now in process of fulfillment, and all the events foretold will soon come to pass.

> Світло, яке Даниїл отримав від Бога, було дано саме для цих останніх днів. Видіння, які він бачив на берегах Улая та Хіддекелу, великих річок Шінеару, тепер сповнюються, і всі провіщені події незабаром збудуться.

> “Consider the circumstances of the Jewish nation when the prophecies of Daniel were given.

> Розгляньте обставини єврейського народу, коли були дані пророцтва Даниїла.

> “Let us give more time to the study of the Bible. We do not understand the word as we should. The book of Revelation opens with an injunction to us to understand the instruction that it contains. ‘Blessed is he that readeth, and they that hear the words of this prophecy,’ God declares, ‘and keep those things which are written therein: for the time is at hand.’ When we as a people understand what this book means to us, there will be seen among us a great revival. We do not understand fully the lessons that it teaches, notwithstanding the injunction given us to search and study it.

> Приділяймо більше часу вивченню Біблії. Ми не розуміємо Слова так, як слід. Книга Об’явлення починається закликом до того, щоб ми зрозуміли повчання, яке вона містить. 'Блаженний, хто читає, і ті, що слухають слова цього пророцтва', — проголошує Бог, — 'і дотримуються того, що в ньому написано, бо час близький.' Коли ми як народ зрозуміємо, що ця книга означає для нас, серед нас буде велике пробудження. Ми не до кінця розуміємо уроки, яких вона навчає, попри настанову, дану нам, досліджувати й вивчати її.

> “In the past teachers have declared Daniel and the Revelation to be sealed books, and the people have turned from them. The veil whose apparent mystery has kept many from lifting it, God’s own hand has withdrawn from these portions of His word. The very name ‘Revelation’ contradicts the statement that it is a sealed book. ‘Revelation’ means that something of importance is revealed. The truths of this book are addressed to those living in these last days. We are standing with the veil removed in the holy place of sacred things. We are not to stand without. We are to enter, not with careless, irreverent thoughts, not with impetuous footsteps, but with reverence and godly fear. We are nearing the time when the prophecies of the book of Revelation are to be fulfilled….

> У минулому вчителі заявляли, що книги Даниїла та Одкровення — запечатані, і люди відвернулися від них. Завісу, позірна таємничість якої перешкоджала багатьом підняти її, Сама Божа рука зняла з цих частин Його Слова. Саме ім’я «Одкровення» спростовує твердження, що це запечатана книга. «Одкровення» означає, що щось важливе розкривається. Істини цієї книги адресовані тим, хто живе в ці останні дні. Ми стоїмо зі знятою завісою у святому місці священних речей. Не слід стояти зовні. Ми маємо увійти не з недбалими, неблагоговійними думками, не поспішними кроками, а з благоговінням і страхом Божим. Ми наближаємося до часу, коли пророцтва книги Одкровення мають сповнитися....

> “We have the commandments of God and the testimony of Jesus Christ, which is the spirit of prophecy. Priceless gems are to be found in the word of God. Those who search this word should keep the mind clear. Never should they indulge perverted appetite in eating or drinking.

> Ми маємо Божі заповіді і свідчення Ісуса Христа, що є духом пророцтва. У Божому слові можна знайти безцінні самоцвіти. Ті, хто досліджує це слово, повинні зберігати ясність розуму. Вони ніколи не повинні потурати збоченому апетиту у їжі й питті.

> “If they do this, the brain will be confused; they will be unable to bear the strain of digging deep to find out the meaning of those things which relate to the closing scenes of this earth’s history.

> Якщо вони це зроблять, розум буде спантеличений; вони не зможуть витримати напруги, потрібної, щоб заглибитися і з’ясувати значення тих речей, які стосуються заключних сцен історії цієї землі.

> “When the books of Daniel and Revelation are better understood, believers will have an entirely different religious experience. They will be given such glimpses of the open gates of heaven that heart and mind will be impressed with the character that all must develop in order to realize the blessedness which is to be the reward of the pure in heart.

> Коли книги Даниїла та Об’явлення стануть краще зрозумілими, віруючі матимуть цілком інший релігійний досвід. Їм буде дано такі проблиски відчинених небесних брам, що серце й розум переймуться тим характером, який усім належить сформувати, щоб осягнути блаженство, яке має стати нагородою чистих серцем.

> “The Lord will bless all who will seek humbly and meekly to understand that which is revealed in the Revelation. This book contains so much that is large with immortality and full of glory that all who read and search it earnestly receive the blessing to those ‘that hear the words of this prophecy, and keep those things which are written therein.’

> Господь благословить усіх, хто смиренно й лагідно шукатиме розуміння того, що відкрито в Одкровенні. У цій книзі міститься стільки всього, пройнятого безсмертям і сповненого слави, що всі, хто ревно її читає й досліджує, отримують благословення, обіцяне тим, 'що чують слова цього пророцтва і зберігають те, що в ньому написано'.

> “One thing will certainly be understood from the study of Revelation—that the connection between God and His people is close and decided.

> Одне безперечно стане зрозумілим із вивчення Об’явлення — що зв’язок між Богом і Його народом є тісним і визначеним.

> “A wonderful connection is seen between the universe of heaven and this world. The things revealed to Daniel were afterward complemented by the revelation made to John on the Isle of Patmos. These two books should be carefully studied. Twice Daniel inquired, How long shall it be to the end of time?

> Видно дивовижний зв’язок між небесним всесвітом і цим світом. Те, що було відкрите Даниїлу, згодом було доповнене об’явленням, даним Іванові на острові Патмос. Ці дві книги слід уважно вивчати. Двічі Даниїл запитував: «Скільки ще часу до кінця часу?»

> “‘And I heard, but I understood not: then said I, O my Lord, what shall be the end of these things? And He said, Go thy way, Daniel: for the words are closed up and sealed till the time of the end. Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. And from the time that the daily sacrifice shall be taken away, and the abomination that maketh desolate set up, there shall be a thousand two hundred and ninety days. Blessed is he that waiteth, and cometh to the thousand three hundred and five and thirty days. But go thou thy way till the end be: for thou shalt rest, and stand in thy lot at the end of the days.’

> 'І почув я, але не зрозумів; тоді сказав я: О мій Господи, який буде кінець цих речей? І Він сказав: Іди своєю дорогою, Даниїле, бо слова закриті й запечатані до часу кінця. Багато хто очиститься, збілиться і буде випробуваний; а нечестиві чинитимуть нечестиво: і жоден із нечестивих не зрозуміє; а мудрі зрозуміють. І від часу, коли буде скасована щоденна жертва і поставлена гидота спустошення, буде тисяча двісті дев’яносто днів. Блаженний, хто очікує й дійде до тисячі трьохсот тридцяти п’яти днів. А ти йди своєю дорогою до кінця: бо ти спочинеш і станеш у своїй долі наприкінці днів.'

> “It was the Lion of the tribe of Judah who unsealed the book and gave to John the revelation of what should be in these last days.

> Це був Лев із племені Юди, який зняв печаті з книги і дав Іванові одкровення про те, що має статися в ці останні дні.

> “Daniel stood in his lot to bear his testimony which was sealed until the time of the end, when the first angel’s message should be proclaimed to our world. These matters are of infinite importance in these last days; but while ‘many shall be purified, and made white, and tried,’ ‘the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand.’ How true this is! Sin is the transgression of the law of God; and those who will not accept the light in regard to the law of God will not understand the proclamation of the first, second, and third angel’s messages. The book of Daniel is unsealed in the revelation to John, and carries us forward to the last scenes of this earth’s history.

> Даниїл став у своїй долі, щоб дати своє свідчення, яке було запечатане до часу кінця, коли нашому світові мала бути проголошена перша ангельська вістка. Ці питання мають надзвичайну важливість у ці останні дні; але тоді як «багато хто очиститься, вибілиться й буде випробуваний», «безбожні чинитимуть безбожно, і жоден із безбожних не зрозуміє». Як це істинно! Гріх — це порушення Божого закону; і ті, хто не прийме світла щодо Божого закону, не зрозуміють проголошення першої, другої та третьої ангельських вісток. Книга Даниїла розпечатується в Об’явленні Івана і веде нас до останніх сцен історії цієї землі.

> “Will our brethren bear in mind that we are living amid the perils of the last days? Read Revelation in connection with Daniel. Teach these things.” Testimonies to Ministers, 112–115.

> "Чи зважатимуть наші брати на те, що ми живемо серед небезпек останніх днів? Читайте Об’явлення у зв’язку з книгою Даниїла. Навчайте цьому." Свідчення для служителів, 112-115.

Back to Articles