Article

# What is Truth? - Number Five

Що таке істина? — Номер п’ять

The Comforter

Утішитель

Author

Jeff Pippenger

Published

September 11, 2023

Formats

PDF
Word

The prophetic history that has been opened up within the seven thunders identifies the history we are now in. The secret was hidden until the history it represented arrived. It is the time when the Comforter, the Spirit of “truth” reveals the truth that John called the Revelation of Jesus Christ, for Jesus Christ is the Truth. It is not simply that the word “truth” represents the character of God. And it is not simply a revelation of the wonderful linguist, that the Hebrew word “truth” is used in such profound ways throughout the Scriptures. But is also the amazing miracle that when understood becomes the key for opening the prophecies of the book of Revelation, and in so doing it opens the entire Bible. But it is only for those willing to see, hear, and keep those things written therein for the time is at hand.

Пророча історія, розкрита в семи громах, визначає історію, у якій ми нині перебуваємо. Таємниця була прихована, доки не настала історія, яку вона представляла. Це час, коли Утішитель, Дух «істини», об’являє істину, яку Іван назвав Об’явленням Ісуса Христа, бо Ісус Христос є Істиною. Йдеться не просто про те, що слово «істина» виражає характер Бога. І це не просто відкриття для чудового мовознавця, що єврейське слово «істина» вживається такими глибокими способами по всьому Писанню. Але це також дивовижне чудо, яке, коли його зрозуміти, стає ключем до відкриття пророцтв книги Об’явлення і тим самим відкриває всю Біблію. Та воно тільки для тих, хто готовий бачити, чути й дотримуватися того, що там написано, бо час близький.

In order for men to recognize the “truth” in such a way to be sanctified by it, requires the presence of the Holy Spirit. Men can intellectually understand the word “truth,” and even be amazed at the significance of it, but the “truth” must be eaten. It must be internalized and made a part of a person’s experience, for the word conveys the creative power of God to those who seek to be transformed into the image of Christ. One of the starting places of my personal investigation of the Hebrew word translated as “truth” was the Hebrew scholars, who also address the amazing nature of the word “truth” and its usage in the Bible. But there is no reason to believe that their intellectual understanding of the word “truth” has led them to Christ.

Щоб люди пізнали «істину» так, аби освятитися нею, потрібна присутність Святого Духа. Люди можуть інтелектуально розуміти слово «істина» і навіть захоплюватися його значущістю, але «істину» треба спожити. Її потрібно внутрішньо засвоїти й зробити частиною особистого досвіду, бо слово несе творчу силу Бога тим, хто прагне уподібнитися образу Христа. Одним із вихідних пунктів мого особистого дослідження єврейського слова, що перекладається як «істина», були гебраїсти, які також розглядають дивовижну природу слова «істина» та його вживання в Біблії. Але немає підстав вважати, що їхнє інтелектуальне розуміння слова «істина» привело їх до Христа.

The prophetic fact that the word needs to be eaten with the presence of the Holy Spirit echoes of Sister White’s definition of the “oil” in the parable of the ten virgins, and also her description of the two classes of virgins that are waiting for the Bridegroom.

Пророчна істина про те, що Слово потрібно споживати в присутності Святого Духа, перегукується з визначенням "олії", яке дає Сестра Вайт, у притчі про десять дів, а також з її описом двох класів дів, які чекають Жениха.

A symbol most often has more than one meaning, and the meaning is to be defined by the context where the symbol is located. It is not to be defined by the grammatical expert’s definition of the word or by the historical time frame when the word was written. Those two approaches are what the theologians of Adventism have grasped in order to deny the “truth.” A symbol is defined by the context where it is employed. Within the Spirit of Prophecy, the word “oil” in the parable of the ten virgins represents at least a few different things depending on the context of the passage where the “oil” is found. Why does one class of virgins possess the oil and the other not?

Символ здебільшого має більше ніж одне значення, і його слід визначати за контекстом, у якому цей символ вживається. Його не слід визначати ані за граматичним тлумаченням слова, яке дає фахівець, ані за історичним періодом, коли це слово було написане. Саме цих двох підходів ухопилися богослови адвентизму, щоб заперечити «істину». Символ визначається контекстом, у якому його вжито. У Дусі Пророцтва слово «олія» в притчі про десятьох дів означає принаймні кілька різних речей, залежно від контексту уривка, де зустрічається ця «олія». Чому одна група дів має олію, а інша — ні?

> “There is a world lying in wickedness, in deception, and delusion, in the very shadow of death,—asleep, asleep. Who are feeling travail of soul to awaken them? What voice can reach them? My mind is carried to the future when the signal will be given, ‘Behold the Bridegroom cometh; go ye out to meet Him.’ But some will have delayed to obtain the oil for replenishing their lamps, and too late they will find that character, which is represented by the oil, is not transferable. That oil is the righteousness of Christ. It represents character, and character is not transferable. No man can secure it for another. Each must obtain for himself a character purified from every stain of sin.” Bible Echo, May 4, 1896.

> Є світ, що лежить у злі, в облуді та омані, у самій тіні смерті, — спить, спить. Хто відчуває боління душі, щоб розбудити їх? Який голос може до них долинути? Мій розум переноситься в майбутнє, коли буде дано знак: «Ось Жених іде; виходьте назустріч Йому». Але дехто зволікатиме придбати олію, щоб заправити свої світильники, і надто пізно вони зрозуміють, що характер, який символізує ця олія, не передається. Та олія — це праведність Христа. Вона символізує характер, а характер не передається. Ніхто не може здобути його для іншого. Кожен мусить сам набути для себе характер, очищений від усякої плями гріха. Bible Echo, 4 травня 1896 року.

The foolish virgins do not possess the character necessary to succeed in the soon-coming crisis. They lack Christ’s righteousness. But the oil is also a message, and the oil in the parable of the ten virgins in the “last days” is the final warning message represented by the Revelation of Jesus Christ that is to be heard, read and kept.

Нерозумні діви не мають рис характеру, необхідних, щоб успішно пройти через кризу, що невдовзі настане. Їм бракує праведності Христа. Але олія також є вісткою, і олія в притчі про десять дів в «останні дні» — це остання перестережна вістка, представлена в Об'явленні Ісуса Христа, яку слід чути, читати й дотримуватися.

> “The anointed ones standing by the Lord of the whole earth, have the position once given to Satan as covering cherub. By the holy beings surrounding his throne, the Lord keeps up a constant communication with the inhabitants of the earth. The golden oil represents the grace with which God keeps the lamps of believers supplied, that they shall not flicker and go out. Were it not that this holy oil is poured from heaven in the messages of God’s Spirit, the agencies of evil would have entire control over men.

> Помазаники, що стоять при Господі всієї землі, мають становище, колись дане сатані як херувимові-охоронцеві. Через святих істот, що оточують Його престол, Господь підтримує постійний зв’язок із мешканцями землі. Золота олія символізує благодать, якою Бог забезпечує світильники віруючих, щоб вони не мерехтіли й не згасали. Якби не те, що ця свята олія зливається з небес через послання Божого Духа, сили зла мали б повний контроль над людьми.

> “God is dishonored when we do not receive the communications which he sends us. Thus we refuse the golden oil which he would pour into our souls to be communicated to those in darkness. When the call shall come, ‘Behold, the bridegroom cometh; go ye out to meet him,’ those who have not received the holy oil, who have not cherished the grace of Christ in their hearts, will find, like the foolish virgins, that they are not ready to meet their Lord. They have not, in themselves, the power to obtain the oil, and their lives are wrecked. But if God’s Holy Spirit is asked for, if we plead, as did Moses, ‘Show me thy glory,’ the love of God will be shed abroad in our hearts. Through the golden pipes, the golden oil will be communicated to us. ‘Not by might, nor by power, but by my Spirit, saith the Lord of Hosts.’ By receiving the bright beams of the Sun of Righteousness, God’s children shine as lights in the world.” Review and Herald, July 20, 1897.

> Ми зневажаємо Бога, коли не приймаємо послань, які Він надсилає нам. Таким чином ми відкидаємо золотий єлей, який Він хотів би вилити в наші душі, щоб передати його тим, хто в темряві. Коли пролунає заклик: «Ось, Жених іде; виходьте назустріч Йому», ті, хто не прийняли святого єлею, хто не плекали благодать Христа у своїх серцях, виявлять, подібно до нерозумних дів, що вони не готові зустріти свого Господа. У них самих немає сили здобути цей єлей, і їхнє життя зруйноване. Але якщо ми проситимемо Святого Духа Божого, якщо благатимемо, як Мойсей: «Покажи мені славу Твою», то любов Божа розіллється в наших серцях. Через золоті трубки золотий єлей буде переданий нам. «Не силою і не міццю, але Духом Моїм, говорить Господь Саваот». Приймаючи яскраві промені Сонця Праведності, Божі діти сяють як світила в світі. Review and Herald, 20 липня 1897 р.

The “oil” is the final message, which once again, is the Revelation of Jesus Christ. In the passage those who wish to have the oil need to plead to God as did Moses in Horeb’s cave. But notice that if we are to “plead, as did Moses” that God would “show” us His “glory,” we must first ask for the Holy Spirit who is the Comforter. If we do, then by angels and the two golden pipes we shall receive of Christ righteousness. We deceive ourselves if we think we can pray and plead for Christ’s character as the traditions and customs of Laodicean Adventism suggests should be done, while at the same time we are refusing the message of the Revelation of Jesus Christ. His righteousness is conveyed to us through the “messages of God’s Spirit,” that are conveyed by the two anointed ones that stand before God’s throne. When we reject his message, we reject His righteousness.

«Єлей» — це остання вістка, яка, знову ж таки, є Одкровенням Ісуса Христа. В цьому уривку ті, хто бажає мати єлей, мають благати Бога, як робив Мойсей у печері Хорива. Але зауважте: якщо ми маємо «благати, як Мойсей», щоб Бог «показав» нам Свою «славу», то спершу мусимо просити про Святого Духа, Який є Утішителем. Якщо так зробимо, то через ангелів і дві золоті трубки ми отримаємо Христову праведність. Ми обманюємо себе, якщо думаємо, що можемо молитися й благати про Христів характер, як підказують традиції та звичаї Лаодикійського Адвентизму, і водночас відкидати вістку Одкровення Ісуса Христа. Його праведність передається нам через «послання Духа Божого», які передають два помазанці, що стоять перед Божим престолом. Коли ми відкидаємо Його вістку, ми відкидаємо Його праведність.

> Then answered I, and said unto him, What are these two olive trees upon the right side of the candlestick and upon the left side thereof? And I answered again, and said unto him, What be these two olive branches which through the two golden pipes empty the golden oil out of themselves? And he answered me and said, Knowest thou not what these be? And I said, No, my lord. Then said he, These are the two anointed ones, that stand by the Lord of the whole earth. Zechariah 4:11–14.

> Тоді відповів я і сказав йому: Що це за дві маслини праворуч світильника і ліворуч від нього? І знову відповів я і сказав йому: Що це за дві маслинові гілки, що через дві золоті трубки виливають із себе золоту олію? А він відповів мені й сказав: Хіба ти не знаєш, що це? І я сказав: Ні, мій пане. Тоді він сказав: Це — двоє помазанців, що стоять перед Господом усієї землі. Захарія 4:11–14.

The two “anointed ones, that stand by the Lord of the whole earth,” are also represented as the two witnesses of Revelation eleven.

Двоє «помазанців, що стоять перед Господом усієї землі» також зображені як два свідки одинадцятого розділу Об’явлення.

> “Concerning the two witnesses the prophet declares further: ‘These are the two olive trees, and the two candlesticks standing before the God of the earth.’ ‘Thy word,’ said the psalmist, ‘is a lamp unto my feet, and a light unto my path.’ Revelation 11:4; Psalm 119:105. The two witnesses represent the Scriptures of the Old and the New Testament.” The Great Controversy, 267.

> "Щодо двох свідків пророк далі заявляє: 'Це дві оливи і два світильники, що стоять перед Богом землі.' 'Слово Твоє, — сказав псалмоспівець, — світильник для моїх ніг і світло для моєї стежки.' Об’явлення 11:4; Псалом 119:105. Двоє свідків символізують Писання Старого й Нового Заповіту." Велика боротьба, 267.

Whether we consider Zechariah’s or John’s testimony of the two witnesses, the context of either testimony is the communication process that is the very first truth mentioned in association with the message of the Revelation of Jesus Christ in Revelation chapter one and verse one. From the Father, to the Son, to the angels, to a prophet to the church. The process in which Christ speaks to mankind is a major understanding that He seeks to reveal within the final warning message. This corresponds with the emphasis in the presentation of both the first and third angel’s messages.

Чи розглядаємо ми свідчення Захарії чи Івана про двох свідків, контекст обох свідчень — це процес спілкування, який є найпершою істиною, згаданою у зв’язку зі звісткою Об’явлення Ісуса Христа в першому розділі й першому вірші книги Об’явлення. Від Отця — до Сина, до ангелів, до пророка, до церкви. Процес, через який Христос промовляє до людства, є ключовим розумінням, яке Він прагне відкрити в остаточній попереджувальній звістці. Це відповідає наголосу у представленні ангельських звісток — першої та третьої.

The message of the first angel is represented by William Miller. Miller possesses several prophetic characteristics that must be recognized. He was the “Father” of the movement, which in terms of the Alpha and Omega demands that there would be a son. He represented a movement represented by the name “Millerite,” which is the word for a type of rock. He was used to organize a set of biblical rules of prophetic interpretation. Those rules become a major component of the communication of the messages of God’s Spirit that were either refused or accepted as those of Miller’s generation chose whether to retain their foolish Laodicean condition or to become wise Philadelphians. As the father of the message of the first angel, he typifies a movement that will proclaim the message of the third angel’s message, and that movement’s understanding of the message will be directed by a special set of biblical rules of prophetic interpretation that establish the message of the third angel as soundly as Miller was used to establish the message of the first angel. God never changes, Jesus Christ the same yesterday, today and forever.

Звістка першого ангела представлена Вільямом Міллером. Міллер володіє кількома пророчими рисами, які слід визнати. Він був «Батьком» руху, що у логіці Альфи й Омеги передбачає наявність сина. Він представляв рух, позначений назвою «мілерит», що є словом, яке означає різновид каменю. Через нього було впорядковано набір біблійних правил пророчого тлумачення. Ці правила стали важливою складовою передання звісток Божого Духа, які або відкидали, або приймали, залежно від того, чи покоління Міллера обирало зберігати свій безглуздий лаодикійський стан, чи ставати мудрими філадельфійцями. Як батько звістки першого ангела, він є прообразом руху, який проголосить звістку третього ангела, і розуміння цієї звістки цим рухом буде спрямоване особливим набором біблійних правил пророчого тлумачення, що утверджують звістку третього ангела так само надійно, як Міллера було використано для утвердження звістки першого ангела. Бог ніколи не змінюється, Ісус Христос учора, сьогодні й навіки Той Самий.

> Do not err, my beloved brethren. Every good gift and every perfect gift is from above, and cometh down from the Father of lights, with whom is no variableness, neither shadow of turning. Of his own will begat he us with the word of truth, that we should be a kind of firstfruits of his creatures. James 1:16–18.

> Не помиляйтеся, мої улюблені брати. Усяке добре давання і всякий досконалий дар походить згори і сходить від Отця світил, у Якого немає зміни ані тіні переміни. Він з власної волі породив нас словом істини, щоб ми були певним начатком Його створінь. Якова 1:16–18.

In the beginning or the end of Adventism, the messages of God’s Spirit which are represented by the oil, are conveyed through the two witnesses. At the beginning with the Millerites the two witnesses were the Old and New Testaments and at the end they are the Bible and the Spirit of Prophecy. This is the reason why John, who most perfectly illustrates the end of God’s people in the last days of the investigative judgment was in the isle of Patmos.

Як на початку, так і в кінці адвентизму, послання Духа Божого, які символізує єлей, передаються через двох свідків. На початку, у часи міллерітів, двома свідками були Старий і Новий Заповіти, а наприкінці — Біблія і Дух Пророцтва. Ось чому Іван, який найповніше ілюструє кінець Божого народу в останні дні слідчого суду, перебував на острові Патмос.

> I John, who also am your brother, and companion in tribulation, and in the kingdom and patience of Jesus Christ, was in the isle that is called Patmos, for the word of God, and for the testimony of Jesus Christ. Revelation 1:9.

> Я, Іван, який також є вашим братом і співучасником у скорботі, у царстві та терпінні Ісуса Христа, перебував на острові, що зветься Патмос, через Слово Боже і свідчення Ісуса Христа. Об’явлення 1:9.

The prophetic setting of Patmos represents that John is being persecuted. He was being persecuted for receiving the messages of God’s spirit that identify the Revelation of Jesus Christ through the Bible and Spirit of Prophecy.

Пророчий контекст Патмоса вказує на те, що Івана переслідують. Його переслідували за те, що він отримував послання від Духа Божого, які засвідчують Об’явлення Ісуса Христа через Біблію та Дух пророцтва.

The persecution of God’s “last day” people is also represented in Revelation eleven when the two witnesses are slain in the streets, and everyone celebrates their death. In chapter eleven those two witnesses are Elijah and Moses. They have given their testimony for three and a half years and then they are slain, but they were thereafter resurrected.

Переслідування Божого народу «останніх днів» також представлено в одинадцятому розділі Об’явлення, де двох свідків убивають на вулицях, і всі святкують їхню смерть. В одинадцятому розділі тими двома свідками є Ілля та Мойсей. Вони свідчили три з половиною роки, а потім були вбиті, але згодом воскресли.

All the prophets speak more of the last days than they do their own history, so if there is ever a book that is speaking of the last days it is the book of Revelation where all the books of the Bible meet and end. There must therefore be a “message” in the last days that is slain, and thereafter resurrected. Revelation eleven illustrated the history of the French Revolution, but it more directly illustrates an attack against the message of the third angel in the last days. The message and the movement that was typified by Miller’s message and movement suffered that attack and died on July 18, 2020. According to Revelation eleven that attack would be carried out by the beast that ascended up out of the bottomless pit.

Усі пророки говорять про останні дні більше, ніж про власну історію, тому, якщо взагалі є книга, що говорить про останні дні, то це книга Об’явлення, де всі книги Біблії сходяться і завершуються. Отже, в останні дні має бути «вістка», яку вб’ють, а потім вона воскресне. Одинадцятий розділ Об’явлення ілюстрував історію Французької революції, але ще безпосередніше він ілюструє напад на вістку третього ангела в останні дні. Вістка і рух, прообразом яких були вістка й рух Міллера, зазнали того нападу й померли 18 липня 2020 року. Згідно з одинадцятим розділом Об’явлення, той напад мав бути здійснений звіром, що піднявся з безодні.

> And when they shall have finished their testimony, the beast that ascendeth out of the bottomless pit shall make war against them, and shall overcome them, and kill them. And their dead bodies shall lie in the street of the great city, which spiritually is called Sodom and Egypt, where also our Lord was crucified. Revelation 11:8, 9.

> І коли вони закінчать своє свідчення, звір, що виходить із безодні, поведе проти них війну, переможе їх і вб’є їх. І трупи їхні лежатимуть на вулиці великого міста, яке духовно зветься Содом і Єгипет, де і Господь наш був розп’ятий. Об’явлення 11:8, 9.

Sister White informs us that the “bottomless pit” represents a new manifestation of satanic power.

Сестра Вайт повідомляє нам, що «безодня» є новим проявом сатанинської сили.

> “‘When they shall have finished [are finishing] their testimony.’ The period when the two witnesses were to prophesy clothed in sackcloth ended in 1798. As they were approaching the termination of their work in obscurity, war was to be made upon them by the power represented as ‘the beast that ascendeth out of the bottomless pit.’ In many of the nations of Europe the powers that ruled in Church and State had for centuries been controlled by Satan, through the medium of the papacy. But here is brought to view a new manifestation of Satanic power.” The Great Controversy, 268.

> "«Коли вони закінчать [закінчують] своє свідчення». Період, коли два свідки мали пророкувати, зодягнені у волосяницю, закінчився 1798 року. Коли вони наближалися до завершення своєї праці в потайності, проти них мала бути розв’язана війна силою, що зображена як «звір, що виходить із безодні». У багатьох країнах Європи владні сили, які правили в Церкві та державі, протягом століть перебували під контролем Сатани через посередництво папства. Але тут показано новий прояв сатанинської сили." Велика боротьба, 268.

There are three powers identified in the book of Revelation that come from the bottomless pit, the first mentioned is Islam in Revelation chapter nine verse two, the second is atheism of the French Revolution in chapter eleven verse eight and the third is modern Rome in chapter seventeen verse eight. The “new manifestation” in the last days that will not only attack the movement typified by the Millerite movement, but also attack the world is the counterfeit awakening of the counterfeit Midnight Cry known as “Woke-ism.” Woke-ism represents a “new manifestation of satanic power” which is upheld by the current Jesuit antichrist and is promoted through the merchants, the political leaders of the United Nations, the liberal representatives in the fallen churches of Protestantism in the United States, and the Democratic party in conjunction with the RINO-Republicans who either promote or permit the promotion of all the variations of the deviant lifestyles of the homosexual community as represented in chapter eleven as “Sodom.” These three powers are what lead the world to Armageddon, and they are also represented by “Egypt,” the symbol of atheism and worldliness. Set within the anarchy of the French Revolution, which is another element of these three powers that make up what Sister White calls the “evil confederacy,” either directly promote or allow Woke-ism. Woke-ism is the satanic counterfeit of the awakening of the ten virgins. We have more to discuss on these lines, but we need first to address the aftermath of the murder in the street that was accomplished on July 18, 2020.

У книзі Об’явлення окреслено три сили, що виходять із безодні. Першою згадано іслам (дев’ятий розділ, другий вірш), другою — атеїзм Французької революції (одинадцятий розділ, восьмий вірш), а третьою — сучасний Рим (сімнадцятий розділ, восьмий вірш). «Новий прояв» в останні дні, який не лише атакуватиме рух, прообразом якого є мілеритський рух, але також атакуватиме світ, — це фальшиве пробудження фальшивого «Опівнічного крику», відоме як «вокізм». Вокізм являє собою «новий прояв сатанинської сили», який підтримується нинішнім єзуїтським антихристом і просувається через купців, політичних лідерів Організації Об’єднаних Націй, ліберальних представників у впалих церквах протестантизму в Сполучених Штатах, а також Демократичну партію разом із республіканцями RINO, які або просувають, або дозволяють просування всіх варіацій девіантних стилів життя гомосексуальної спільноти, яку в одинадцятому розділі названо «Содомом». Ці три сили ведуть світ до Армагеддону, і їх також представляє «Єгипет», символ атеїзму та світськості. У контексті анархії Французької революції — ще одного елемента цих трьох сил, які становлять те, що сестра Вайт називає «злим союзом», — вони або безпосередньо просувають, або дозволяють поширення вокізму. Вокізм — сатанинська підробка пробудження десяти дів. Нам ще є що обговорити в цьому руслі, але спершу нам потрібно розглянути наслідки вуличного вбивства, скоєного 18 липня 2020 року.

And also, dear Reader, please understand I have no support to offer to the Republican party. There is no political persuasion that I have any confidence in. It is simply the prophetic dynamics that exist in the United States, the United Nations and the Papacy that I am pointing out. Those dynamics will be more specifically addressed when we begin to directly address the two horns that parallel each other from 1798 until the Sunday law.

І ще, шановний читачу, прошу зрозуміти, що я не підтримую Республіканську партію. Я не маю довіри до жодної політичної сили. Я лише вказую на пророчі закономірності, що існують у Сполучених Штатах, Організації Об’єднаних Націй та Папстві. Ці закономірності ми розглянемо докладніше, коли почнемо безпосередньо розглядати два роги, що йдуть паралельно один одному від 1798 року аж до недільного закону.

The satanic Woke-ism that represents a counterfeit Midnight Cry precedes the actual Midnight Cry and before the time of the genuine Midnight Cry, those that have been slain in the streets will ultimately evolve into either a foolish or wise virgin. The period of time when the binding off of our characters into either the bundle destined for the fire of destruction or as the bundle for the heavenly garner is now here.

Сатанинський вокізм, що являє собою фальшивий Опівнічний Крик, передує справжньому Опівнічному Крику, і ще до часу істинного Опівнічного Крику ті, кого було вбито на вулицях, зрештою стануть або нерозумними, або мудрими дівами. Період, коли відбувається зв’язування наших характерів у сніп, призначений для вогню знищення, або у сніп для небесної житниці, вже настав.

Sister White identifies that in the tarrying time the foolish virgins of the Millerite history reacted to the testing disappointment differently than the wise virgins, thus suggesting that by the tarrying time their characters were already settled. But Jeremiah’s testimony informs us that we can choose to return to God and He will not only return to us, but He will make us a fenced brazen wall against the wicked and the terrible as we are used as his mouth piece in the ensuing crisis. It is at that prophetic point that Jesus promises to comfort us. This is the significance of John’s four chapters that are set within our current history.

Сестра Уайт зазначає, що в час зволікання нерозумні діви в історії мілеритів реагували на випробувальне розчарування інакше, ніж мудрі діви, що вказує на те, що до часу зволікання їхні характери вже були усталені. Але свідчення пророка Єремії навчає нас, що ми можемо обрати повернутися до Бога, і Він не лише повернеться до нас, але й зробить нас укріпленою мідною стіною проти нечестивих і лютих, коли в наступній кризі Він використовуватиме нас як Свої уста. Саме в той пророчий момент Ісус обіцяє втішити нас. Ось у чому значення чотирьох розділів Євангелія від Івана, які стосуються нашої теперішньої історії.

The oil is the Holy Spirit, it is character and it is the messages of God’s Spirit. God’s Spirit is the “Comforter.” As God so loved the world that He gave His only-begotten Son, and as Jesus sacrificed His godly being to willingly accept the humanity he had created as part of Himself for eternity, so too the Holy Spirit that is given in this period of time will abide with us forever.

Єлей — це Святий Дух, це характер, а також послання Духа Божого. Дух Божий — «Утішитель». Бо так полюбив Бог світ, що віддав Свого Єдинородного Сина, і як Ісус пожертвував Своїм божественним єством, щоб добровільно прийняти людську природу, яку Він створив, як частину Себе на вічність, так само й Святий Дух, який дарується в цей період часу, перебуватиме з нами повіки.

> If ye love me, keep my commandments. And I will pray the Father, and he shall give you another Comforter, that he may abide with you forever; Even the Spirit of truth; whom the world cannot receive, because it seeth him not, neither knoweth him: but ye know him; for he dwelleth with you, and shall be in you. I will not leave you comfortless: I will come to you. John 14:15–18.

> Якщо любите Мене, зберігайте Мої заповіді. І Я попрошу Отця, і Він дасть вам іншого Утішителя, щоб Він повіки перебував із вами, — Духа істини, якого світ прийняти не може, бо не бачить Його й не знає Його; а ви знаєте Його, бо Він перебуває з вами й буде у вас. Не залишу вас сиротами: прийду до вас. Івана 14:15–18.

This sacrifice of the Spirit in choosing to abide with human beings forever, parallels the sacrifice of the other two persons of the heavenly trio. Perhaps as significant as the sacrifice of the Spirit in His willingness to live within each of the redeemed for eternity is that the arrival of the “Comforter” in this particular history identifies when God’s people are sealed for eternity.

Ця жертва Духа, який обирає перебувати з людьми навіки, є паралельною жертві інших двох Осіб небесної Трійці. Можливо, не менш значущим, ніж жертва Духа в Його готовності жити в кожному з викуплених навіки, є те, що прихід «Утішителя» в цій конкретній історії вказує на те, коли Божий народ запечатаний навіки.

> And grieve not the holy Spirit of God, whereby ye are sealed unto the day of redemption. Ephesians 4:30.

> І не засмучуйте Святого Духа Божого, яким ви запечатані на день викуплення. Ефесянам 4:30.

In the history where the promise of the Comforter is perfectly fulfilled, which is the history of the one hundred and forty-four thousand the Spirit will “abide” in us “forever.” Every Christian that met the requirements of the gospel received the Holy Spirit and was therefore “sealed unto the day of redemption,” but that sealing simply points forward to the time when the one hundred and forty-four thousand are to be sealed during this current history. In Ephesians those that are sealed unto the day of redemption are contrasted with those who “grieve” the “Holy Spirit.” They grieve the Holy Spirit by refusing to accept the communications of God’s Spirit, and thus refuse the golden oil. When Christ promises to send us the “Comforter” “the Spirit of truth” in this period of disappointment, He is promising to place His seal upon us, and His seal represents the keeping of His commandments, particularly the Sabbath commandment, which is the day that John received the revelation and which is the issue that is about to confront the world.

В історії, де обітниця про Утішителя звершується досконало, тобто в історії ста сорока чотирьох тисяч, Дух буде "перебувати" в нас "повіки". Кожен християнин, який відповів вимогам Євангелії, одержав Святого Духа і тому був "запечатаний до дня викуплення", але те запечатання лише вказує наперед на час, коли сто сорок чотири тисячі мають бути запечатані у цей теперішній період історії. В Посланні до Ефесян ті, що запечатані до дня викуплення, протиставляються тим, хто "засмучує" "Святого Духа". Вони засмучують Святого Духа, відмовляючись приймати послання Божого Духа, і тим самим відкидають золотий єлей. Коли Христос обіцяє послати нам "Утішителя", "Духа істини", у цей період розчарування, Він обіцяє покласти на нас Свою печать, а Його печать означає дотримання Його заповідей, зокрема заповіді про суботу, день, коли Іван отримав Об’явлення, і яка є питанням, що невдовзі постане перед світом.

The sealing of the wise virgins is accomplished before the test of the Sunday law, for it is there that the characters of both the wise and foolish will be manifested, and character is never developed in a crisis, it is simply manifested. The sealing represents, among other things a transformation from the mind of a Laodicean into the mind of a Philadelphian. The problem is that for that transformation to be accomplished, the first test for each of us is to genuinely understand that heretofore we have been Laodiceans, for as Laodiceans our primary spiritual attitude is that everything is alright, when everything is actually all wrong. That attitude must be set aside, it is one of the vile things that must be separated from the precious.

Запечатання мудрих дів здійснюється перед випробуванням недільного закону, бо саме там виявляться характери і мудрих, і нерозумних, а характер ніколи не формується під час кризи, він лише виявляється. Запечатання означає, серед іншого, перетворення від мислення лаодикійця до мислення філадельфійця. Проблема в тому, що для здійснення цієї трансформації першим випробуванням для кожного з нас є щиро усвідомити, що дотепер ми були лаодикійцями, адже як лаодикійці наша основна духовна настанова полягає в тому, що все гаразд, тоді як насправді все зовсім не гаразд. Цю настанову потрібно відкинути, це одна з мерзенних речей, які слід відокремити від дорогоцінного.

> “Just as soon as the people of God are sealed in their foreheads—it is not any seal or mark that can be seen, but a settling into the truth, both intellectually and spiritually, so they cannot be moved—just as soon as God’s people are sealed and prepared for the shaking, it will come. Indeed, it has begun already; the judgments of God are now upon the land, to give us warning, that we may know what is coming.” Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 4, 1161.

> "Щойно народ Божий буде запечатаний на своїх чолах — це не якась видима печать чи знак, а утвердження в істині, і розумово, і духовно, так що їх уже не можна похитнути, — щойно Божий народ буде запечатаний і приготований до потрясіння, воно настане. Справді, воно вже почалося; суди Божі тепер на землі, щоб попередити нас, аби ми знали, що гряде." Біблійний коментар Адвентистів сьомого дня, том 4, 1161.

The “Comforter” that Jesus promises to His disciples who comforts them in the time of disappointment guides His people into all truth, and it is through a “settling into the truth” that we are sealed. The “truth” which God’s people are to settle into at this point is the “truth” that is unsealed just before probation closes, for the “time is at hand.” That truth is the structure of the hidden history of the seven thunders, and that hidden history identifies the history where the Revelation of Jesus Christ is opened up. The hidden history of the seven thunders will be fulfilled at the very time that “truth” represented as the hidden history is unsealed. The unsealing of the “truth” is what seals those who receives the message that has been previously sealed.

«Утішитель», якого Ісус обіцяє Своїм учням, що у час розчарування їх утішає, провадить Його народ до всієї істини, і саме через «утвердження в істині» ми одержуємо печать. «Істина», в якій Божий народ має утвердитися в цей час, — це та «істина», що розпечатується безпосередньо перед закінченням випробувального часу, бо «час близько». Ця істина — це структура прихованої історії семи громів, і ця прихована історія визначає ту історію, в якій відкривається Одкровення Ісуса Христа. Прихована історія семи громів здійсниться саме в той час, коли «істина», представлена як прихована історія, буде розпечатана. Розпечатання «істини» і є тим, що запечатує тих, хто приймає вістку, яка раніше була запечатана.

God’s people are sealed in their foreheads in advance of the shaking of the angry nations that occurs at the Sunday law, thus initiating national ruin. The Revelation of Jesus Christ is the “sayings of the prophecy of” the book of Revelation that are no longer to be sealed, for the time is at hand. It is the truth that now is to be read, heard and most importantly to be kept, if we are to be blessed.

Божий народ завчасно отримує печать на чолах — перед потрясінням розгніваних народів, яке станеться під час запровадження недільного закону і розпочне національну руїну. Об’явлення Ісуса Христа — це «слова пророцтва» книги Об’явлення, які вже не слід запечатувати, бо час близький. Це істина, яку тепер слід читати, слухати і, що найважливіше, додержуватися, якщо ми хочемо бути благословенні.

> Judas saith unto him, not Iscariot, Lord, how is it that thou wilt manifest thyself unto us, and not unto the world? Jesus answered and said unto him, If a man love me, he will keep my words: and my Father will love him, and we will come unto him, and make our abode with him. He that loveth me not keepeth not my sayings: and the word which ye hear is not mine, but the Father’s which sent me. These things have I spoken unto you, being yet present with you. But the Comforter, which is the Holy Ghost, whom the Father will send in my name, he shall teach you all things, and bring all things to your remembrance, whatsoever I have said unto you. John 14:22–26.

> Юда, не Іскаріот, каже Йому: Господи, як це, що Ти явиш Себе нам, а не світові? Ісус відповів і сказав йому: Якщо хто любить Мене, збереже Мої слова; і Отець Мій полюбить його, і Ми прийдемо до нього й оселю в нього вчинимо. Хто ж Мене не любить, не береже Моїх слів; і слово, яке ви чуєте, не Моє, але Отця, що послав Мене. Це Я говорив вам, перебуваючи ще з вами. А Утішитель, Дух Святий, якого Отець пошле в ім’я Моє, Він навчить вас усього і нагадає вам усе, що Я сказав вам. Івана 14:22–26.

For those who keep the message that is being unsealed, the promise is that the Comforter will “teach” us “all things” “whatsoever” Jesus has said “unto you.” This is the promise that was fulfilled to the disciples of Emmaus and thereafter the eleven disciples. When Christ removed his hand from “holden” the Emmaus disciples’ eyes and thereafter “opened” the eleven disciples’ “understanding” so they could fully “understand the scriptures,” He was recording a promise for those living in the “last days” who will return from their disappointment, repent of their Laodicean condition and accept the “truth.” The “Comforter” in the “last days” will “bring all things to” our “remembrance” as he teaches us “all things.” Just as significant as bringing past truths to our remembrance as He teaches us all things, He will also “show us things to come.”

Для тих, хто тримається послання, що розкривається, обітниця така: Утішитель «навчить» нас «усього», «усього, що» Ісус сказав «вам». Це обітниця, яка справдилася для учнів з Емауса, а потім — для одинадцяти учнів. Коли Христос забрав свою руку з «стриманих» очей емауських учнів і потому «відкрив» «розуміння» одинадцяти, щоб вони могли повністю «зрозуміти Писання», Він записував обітницю для тих, хто житиме в «останні дні», хто повернеться після свого розчарування, покається у своєму лаодикійському стані та прийме «істину». «Утішитель» в «останні дні» «приведе на пам’ять» нам «усе», навчаючи нас «усього». Не менш важливо, ніж повернення в пам’ять істин минулого, коли Він навчає нас усього, — Він також «покаже нам те, що має статися».

> Nevertheless I tell you the truth; It is expedient for you that I go away: for if I go not away, the Comforter will not come unto you; but if I depart, I will send him unto you. And when he is come, he will reprove the world of sin, and of righteousness, and of judgment: Of sin, because they believe not on me; Of righteousness, because I go to my Father, and ye see me no more; Of judgment, because the prince of this world is judged. I have yet many things to say unto you, but ye cannot bear them now. Howbeit when he, the Spirit of truth, is come, he will guide you into all truth: for he shall not speak of himself; but whatsoever he shall hear, that shall he speak: and he will show you things to come. He shall glorify me: for he shall receive of mine, and shall show it unto you. John 16:7–14.

> Та Я кажу вам правду: краще для вас, щоб Я пішов; бо коли Я не піду, Утішитель не прийде до вас; а коли Я піду, то пошлю Його до вас. А коли Він прийде, Він викриє світ про гріх, і про праведність, і про суд: про гріх, бо не вірують у Мене; про праведність, бо Я йду до Отця Мого, і вже не побачите Мене; про суд, бо князь цього світу засуджений. Ще багато маю сказати вам, але тепер ви не можете їх знести. Коли ж прийде Він, Дух істини, Він попровадить вас до всієї правди, бо не від Себе Він казатиме, а що тільки почує, те й казатиме, і майбутнє сповістить вам. Він прославить Мене, бо від Мого візьме і сповістить вам. Івана 16:7-14.

At this time the Comforter shall “guide” us into “truth,” “teach us all things,” including “things to come,” for at this time Jesus still has “many things to say unto” us. Those things whether they be things from our “remembrance,” “things to come” or the many “things” he has “yet” to say unto us is what seals us for the coming crisis. It does so, for his truth represents his creative power. He seals us in advance of the coming crisis, for He intends that we should be forewarned of the greatest period of persecution against His people that ever takes place in sacred history. That persecution specifically identifies that the words and actions which we have done in the past will be remembered and used against us as Christ’s words were twisted against him. Never-the-less we are to present the message as a witness against their rebellion as represented by Ezekiel and Christ.

У цей час Утішитель "поведе" нас в "істину", "навчить нас усього", включно з "майбутніми речами", бо в цей час Ісус усе ще має "багато чого сказати" нам. Ці речі, чи то речі з нашої "пам’яті", "майбутні речі" чи численні "речі", які він "ще" має сказати нам, є тим, що запечатує нас для прийдешньої кризи. Так і відбувається, бо його істина являє його творчу силу. Він запечатує нас заздалегідь перед прийдешньою кризою, бо Він має намір, щоб ми були попереджені про найбільший період переслідування проти Його народу, який коли-небудь мав місце в священній історії. Це переслідування конкретно вказує на те, що слова й вчинки, які ми робили в минулому, будуть згадані й використані проти нас, так само як слова Христа були перекручені проти нього. Проте ми маємо представити послання як свідчення проти їхнього бунту, як це представлено Єзекіїлем і Христом.

> Remember the word that I said unto you, The servant is not greater than his lord. If they have persecuted me, they will also persecute you; if they have kept my saying, they will keep yours also. But all these things will they do unto you for my name’s sake, because they know not him that sent me. If I had not come and spoken unto them, they had not had sin: but now they have no cloak for their sin. He that hateth me hateth my Father also. If I had not done among them the works which none other man did, they had not had sin: but now have they both seen and hated both me and my Father. But this cometh to pass, that the word might be fulfilled that is written in their law, They hated me without a cause. But when the Comforter is come, whom I will send unto you from the Father, even the Spirit of truth, which proceedeth from the Father, he shall testify of me. John 15:20–26.

> Пам’ятайте слово, яке я сказав вам: слуга не більший за свого пана. Якщо вони переслідували мене, то й вас переслідуватимуть; якщо вони берегли моє слово, то й ваше слово берегтимуть. Та все це вони чинитимуть вам заради мого імені, бо не знають того, хто послав мене. Якби я не прийшов і не говорив до них, вони не мали б гріха; але тепер вони не мають виправдання за свій гріх. Хто ненавидить мене, ненавидить і мого Отця. Якби я не зробив між ними діл, яких не робив ніхто інший, вони не мали б гріха; але тепер вони бачили і зненавиділи і мене, і мого Отця. Але це сталося, щоб збулося слово, написане в їхньому законі: Вони зненавиділи мене без причини. Коли ж прийде Утішитель, якого я пошлю вам від Отця, тобто Дух істини, який походить від Отця, він засвідчить про мене. Івана 15:20–26.

The “Spirit of truth” who is the “Comforter” will “testify of” Christ, who is the “truth.” And the “truth” is the Alpha and Omega, the first and the last, the beginning and the ending. The hidden history of the seven thunders that is now being unsealed is the sealing message of the one hundred and forty-four thousand. In the aftermath of July 18, 2020 Jeremiah provides an example that we may choose to return to Him that first loved us. In accomplishing that work of returning we have the responsibility of separating the precious from the vile. If we work out our salvation, with fear and trembling and accomplish that work we will be sealed and immediately enter into the greatest crisis of earth’s history. We will also have the privilege of experiencing the history that prophets, kings and righteous men have desired to see.

«Дух істини», який є «Утішителем», «свідчитиме про» Христа, який є «істиною». А «істина» є Альфа й Омега, перший і останній, початок і кінець. Прихована історія семи громів, що нині розкривається, є звісткою про запечатання ста сорока чотирьох тисяч. Після 18 липня 2020 року Єремія подає приклад того, як ми можемо обрати повернутися до Того, Хто першим полюбив нас. Здійснюючи цю працю повернення, ми несемо відповідальність за відокремлення дорогоцінного від нікчемного. Якщо ми звершуватимемо наше спасіння зі страхом і тремтінням і виконаємо цю працю, ми будемо запечатані й негайно увійдемо в найбільшу кризу в історії землі. Ми також матимемо привілей пережити ту історію, яку пророки, царі та праведники бажали побачити.

Those that take up that work and return “will walk in the light proceeding from the throne of God,” and by “means of the angels there will be constant communication between heaven and earth,” which is the communication process identified in the opening verse of the book of Revelation.

Ті, хто візьмуться за ту працю і повернуться, «ходитимуть у світлі, що виходить від Божого престолу», і «за допомогою ангелів буде постійне спілкування між небом і землею», що є процесом спілкування, описаним у першому вірші книги Об’явлення.

> “Not all in this world have taken sides with the enemy against God. Not all have become disloyal. There are a faithful few who are true to God; for John writes: ‘Here are they that keep the commandments of God, and the faith of Jesus.’ Revelation 14:12. Soon the battle will be waged fiercely between those who serve God and those who serve Him not. Soon everything that can be shaken will be shaken, that those things that cannot be shaken may remain.

> Не всі в цьому світі стали на бік ворога проти Бога. Не всі стали невірними. Є небагато вірних Богові; бо Іван пише: «Ось ті, що дотримуються заповідей Божих і віри Ісуса». Об’явлення 14:12. Незабаром запекла битва розгорнеться між тими, хто служить Богові, і тими, хто Йому не служить. Незабаром усе, що може бути похитане, буде похитане, щоб залишилося те, що не може бути похитане.

> “Satan is a diligent Bible student. He knows that his time is short, and he seeks at every point to counterwork the work of the Lord upon this earth. It is impossible to give any idea of the experience of the people of God who shall be alive upon the earth when celestial glory and a repetition of the persecutions of the past are blended. They will walk in the light proceeding from the throne of God. By means of the angels there will be constant communication between heaven and earth. And Satan, surrounded by evil angels, and claiming to be God, will work miracles of all kinds, to deceive, if possible, the very elect. God’s people will not find their safety in working miracles, for Satan will counterfeit the miracles that will be wrought. God’s tried and tested people will find their power in the sign spoken of in Exodus 31:12–18. They are to take their stand on the living word: ‘It is written.’ This is the only foundation upon which they can stand securely. Those who have broken their covenant with God will in that day be without God and without hope.

> Сатана — старанний дослідник Біблії. Він знає, що його час короткий, і на кожному кроці намагається перешкоджати ділу Господа на цій землі. Неможливо передати уявлення про досвід Божого народу, який житиме на землі, коли зіллються воєдино небесна слава і повторення переслідувань минулого. Вони ходитимуть у світлі, що виходить від Божого престолу. Через ангелів буде постійний зв’язок між небом і землею. А сатана, оточений злими ангелами і видаючи себе за Бога, творитиме всілякі чудеса, щоб, якщо можливо, звести навіть обраних. Народ Божий не знайде безпеки в творенні чудес, бо сатана підроблятиме ті чудеса, які будуть звершені. Випробуваний і перевірений Богом народ знайде свою силу в знаменні, про яке сказано у Виході 31:12–18. Вони мають стояти на живому слові: «Написано». Це єдина основа, на якій вони можуть стояти непохитно. Ті, хто порушив свій заповіт із Богом, того дня будуть без Бога і без надії.

> “The worshipers of God will be especially distinguished by their regard for the fourth commandment, since this is the sign of God’s creative power and the witness to His claim upon man’s reverence and homage. The wicked will be distinguished by their efforts to tear down the Creator’s memorial and to exalt the institution of Rome. In the issue of the conflict all Christendom will be divided into two great classes, those who keep the commandments of God and the faith of Jesus, and those who worship the beast and his image, and receive his mark. Although church and state will unite their power to compel all, ‘both small and great, rich and poor, free and bond,’ to receive the mark of the beast, yet the people of God will not receive it. Revelation 13:16. The prophet of Patmos beholds ‘them that had gotten the victory over the beast, and over his image, and over his mark, and over the number of his name, stand on the sea of glass, having the harps of God,’ and singing the song of Moses and the Lamb. Revelation 15:2.

> Поклонники Бога особливо вирізнятимуться дотриманням четвертої заповіді, оскільки це є знак Божої творчої сили і свідчення Його права на людську шану та поклоніння. Нечестиві вирізнятимуться своїми зусиллями зруйнувати пам’ятний знак Творця і звеличити установлення Риму. У підсумку цієї боротьби все християнство буде поділене на дві великі групи: тих, хто додержується заповідей Божих і віри Ісуса, і тих, хто поклоняється звірові та його образу і приймає його знак. Хоч церква і держава об’єднають свою владу, щоб примусити всіх — «малих і великих, багатих і бідних, вільних і рабів» — прийняти знак звіра, однак Божий народ його не прийме. Об’явлення 13:16. Пророк із Патмоса бачить «тих, хто здобув перемогу над звіром, і над його образом, і над його знаком, і над числом його імені, що стоять на скляному морі, маючи арфи Божі», і які співають пісню Мойсея та Агнця. Об’явлення 15:2.

> “Fearful tests and trials await the people of God. The spirit of war is stirring the nations from one end of the earth to the other. But in the midst of the time of trouble that is coming,—a time of trouble such as has not been since there was a nation,—God’s chosen people will stand unmoved. Satan and his host cannot destroy them, for angels that excel in strength will protect them.” Testimonies, volume 9, 15–17.

> "Страшні випробування та скорботи очікують на Божий народ. Дух війни збурює народи від одного краю землі до іншого. Але посеред часу скорботи, що наближається,— часу, якого не було відтоді, як існують народи,— Божий обраний народ стоятиме непохитно. Сатана та його воїнство не зможуть їх знищити, бо ангели, могутні силою, охоронятимуть їх." Свідчення, том 9, 15–17.

It is worthwhile to recognize that this passage is the ending of a chapter that begins on page eleven of Testimonies volume nine, which can be recognized as representing nine-eleven. It is worthwhile to take note that the title is about the coming Bridegroom, and also to the charts of Habakkuk which is where Paul derived the verse he wrote in the book of Hebrews. The beginning of the chapter is marking the history that began on September 11, 2001, the two tables of the covenant of prophecy that was entered into at the beginning of Adventism, and that the title is the last crisis, which identifies the last Midnight Cry. The end of the chapter is in complete agreement with the beginning, for both the beginning and end address the final crisis.

Варто усвідомити, що цей уривок є закінченням розділу, який починається на одинадцятій сторінці дев’ятого тому «Свідчень», що можна сприйняти як таке, що представляє 9/11. Варто зауважити, що назва стосується прийдешнього Жениха, а також таблиць Авакума, звідки Павло запозичив вірш, який він написав у Посланні до євреїв. Початок розділу позначає історію, що почалася 11 вересня 2001 року, дві таблиці завіту пророцтва, укладеного на початку адвентизму, і те, що назва — «Остання криза», яка вказує на останній Опівнічний крик. Кінець розділу цілком узгоджується з початком, адже і початок, і кінець стосуються остаточної кризи.

> “Section 1—For the Coming of the King

> Розділ 1 — До приходу Короля

> “Yet a little while, and He that shall come will come, and will not tarry.’ Hebrews 10:37.

> "Ще трохи, і Той, Хто має прийти, прийде, і не забариться." Євреїв 10:37.

> “The Last Crisis

> Остання криза

> “We are living in the time of the end. The fast-fulfilling signs of the times declare that the coming of Christ is near at hand. The days in which we live are solemn and important. The Spirit of God is gradually but surely being withdrawn from the earth. Plagues and judgments are already falling upon the despisers of the grace of God. The calamities by land and sea, the unsettled state of society, the alarms of war, are portentous. They forecast approaching events of the greatest magnitude.” Testimonies, volume 9, 11.

> «Ми живемо у час кінця. Ознаки часу, що швидко збуваються, свідчать, що пришестя Христа близьке. Дні, в які ми живемо, урочисті та важливі. Дух Божий поступово, але неухильно відступає від землі. Кари й суди вже падають на зневажників Божої благодаті. Лиха на суші й на морі, розлад у суспільстві, тривожні вісті про війни — усе це зловісні знамення. Вони провіщають наближення подій найбільшої ваги». Свідчення, том 9, 11.

If we return and accept the high calling of being God’s “mouth” as represented by Jeremiah, we will very soon participate in the greatest ingathering of sacred history.

Якщо ми повернемося і приймемо високе покликання бути Божими «вустами», як це показано на прикладі Єремії, то дуже скоро ми візьмемо участь у найбільшому збиранні у священній історії.

> “He spoke to them also words of hope and courage. ‘Let not your heart be troubled,’ He said; ‘ye believe in God, believe also in Me. In My Father’s house are many mansions: if it were not so, I would have told you. I go to prepare a place for you. And if I go and prepare a place for you, I will come again, and receive you unto Myself; that where I am, there ye may be also. And whither I go ye know, and the way ye know.’ John 14:1–4. For your sake I came into the world; for you I have been working. When I go away I shall still work earnestly for you. I came to the world to reveal Myself to you, that you might believe. I go to My Father and yours to co-operate with Him in your behalf.

> Він також промовив до них слова надії та відваги. «Нехай серце ваше не тривожиться, — сказав Він. — Ви віруєте в Бога, і в Мене віруйте. У домі Отця Мого багато осель; якби було не так, Я сказав би вам. Я йду приготувати вам місце. І коли піду й приготую вам місце, Я прийду знову й візьму вас до Себе, щоб де Я, там були й ви. А куди Я йду, ви знаєте, і дорогу знаєте». Івана 14:1–4. Заради вас Я прийшов у світ; заради вас Я працював. Коли Я піду, Я й далі ревно працюватиму для вас. Я прийшов у світ, щоб відкрити Себе вам, аби ви повірили. Я йду до Свого Отця і вашого, щоб співпрацювати з Ним заради вас.

> “‘Verily, verily, I say unto you, He that believeth on Me, the works that I do shall he do also; and greater works than these shall he do; because I go unto My Father.’ John 14:12. By this, Christ did not mean that the disciples would make more exalted exertions than He had made, but that their work would have greater magnitude. He did not refer merely to miracle working, but to all that would take place under the agency of the Holy Spirit. ‘When the Comforter is come,’ He said, ‘whom I will send unto you from the Father, even the Spirit of truth, which proceedeth from the Father, He shall testify of Me: and ye also shall bear witness, because ye have been with Me from the beginning.’ John 15:26, 27.

> "Істинно, істинно, кажу вам: хто вірує в Мене, той чинитиме й діла, які Я чиню; і більші від цих чинитиме, бо Я йду до Отця Мого." Івана 14:12. Під цим Христос не мав на увазі, що учні докладатимуть більш піднесених зусиль, ніж докладав Він, але що їхня праця матиме більший розмах. Він говорив не лише про творення чудес, а про все, що відбуватиметься під дією Святого Духа. "Коли ж прийде Утішитель, — сказав Він, — якого Я пошлю вам від Отця, сам Дух істини, що походить від Отця, Він свідчитиме про Мене; і ви також будете свідчити, бо ви були зі Мною від початку." Івана 15:26, 27.

> “Wonderfully were these words fulfilled. After the descent of the Holy Spirit, the disciples were so filled with love for Him and for those for whom He died, that hearts were melted by the words they spoke and the prayers they offered. They spoke in the power of the Spirit; and under the influence of that power, thousands were converted.” Acts of the Apostles, 21, 22.

> Дивовижно справдилися ці слова. Після зішестя Святого Духа учні були настільки сповнені любов’ю до Нього і до тих, за кого Він помер, що серця танули від слів, які вони промовляли, і від молитов, які вони возносили. Вони говорили в силі Духа; і під впливом цієї сили тисячі наверталися. Дії апостолів, 21, 22.

Back to Articles