Article

# The Revelation of Jesus Christ - Number Seven

Одкровення Ісуса Христа — число сім

The Third Woe and the Rise of the Seventh Kingdom: The Prophetic Significance of the Sunday Law

Третє горе та постання сьомого царства: пророче значення недільного закону

Author

Jeff Pippenger

Published

October 29, 2023

Formats

PDF
Word

In chapter eleven of Revelation, the two witnesses are lifted up to heaven as an ensign in “the same hour” that a “tenth part of the city” falls. In that hour the “second woe is past; and behold, the third woe cometh quickly.” Islam is the seventh trumpet and the third woe that comes at the “hour” of the Sunday law “earthquake.”

В одинадцятому розділі Об’явлення двох свідків вознесено на небо як знамено в "ту саму годину", коли "десята частина міста" падає. У ту годину "друге горе минуло; і ось, третє горе скоро приходить." Іслам — сьома сурма і третє горе, що приходить у "годину" "землетрусу" недільного закону.

> And they heard a great voice from heaven saying unto them, Come up hither. And they ascended up to heaven in a cloud; and their enemies beheld them. And the same hour was there a great earthquake, and the tenth part of the city fell, and in the earthquake were slain of men seven thousand: and the remnant were affrighted, and gave glory to the God of heaven. The second woe is past; and, behold, the third woe cometh quickly. And the seventh angel sounded; and there were great voices in heaven, saying, The kingdoms of this world are become the kingdoms of our Lord, and of his Christ; and he shall reign for ever and ever. And the four and twenty elders, which sat before God on their seats, fell upon their faces, and worshipped God, Saying, We give thee thanks, O Lord God Almighty, which art, and wast, and art to come; because thou hast taken to thee thy great power, and hast reigned. And the nations were angry, and thy wrath is come, and the time of the dead, that they should be judged, and that thou shouldest give reward unto thy servants the prophets, and to the saints, and them that fear thy name, small and great; and shouldest destroy them which destroy the earth. And the temple of God was opened in heaven, and there was seen in his temple the ark of his testament: and there were lightnings, and voices, and thunderings, and an earthquake, and great hail. Revelation 11:12–19.

> І вони почули великий голос із неба, що говорив їм: Підніміться сюди. І вони вознеслися на небо в хмарі, і їхні вороги споглядали їх. І тієї ж години стався великий землетрус, і десята частина міста впала, і під час землетрусу було вбито сім тисяч людей; а решта злякалися і віддали славу Богові неба. Друга біда минула; і ось, третя біда швидко приходить. І засурмив сьомий ангел, і залунали на небі гучні голоси, що казали: Царства цього світу стали царствами нашого Господа і Його Христа, і Він буде царювати навіки віків. І двадцять чотири старці, що сиділи перед Богом на своїх престолах, упали ниць і поклонялися Богові, кажучи: Дякуємо Тобі, Господи Боже Всемогутній, Який є, і Який був, і Який має прийти, бо Ти прийняв Свою велику силу і зацарював. І розгнівалися народи, і прийшов Твій гнів, і час мертвих, щоб їх судити, і щоб дати нагороду рабам Твоїм, пророкам, і святим, і тим, хто боїться Імені Твого, малим і великим, і щоб погубити тих, хто нищить землю. І відчинився храм Божий на небі, і в Його храмі було видно ковчег Його заповіту; і сталися блискавки, голоси, громи, землетрус і великий град. Об’явлення 11:12-19.

The two witnesses ascend to heaven in a cloud, which prophetically represents a group of angels. As previously cited in these articles and as found in Habakkuk’s Tables, Sister White identifies that when the individual messages represented as the first, the second and the third angel arrive into prophetic history, they are portrayed as singular angels, but the message of the Midnight Cry, is represented by many angels. The two witnesses are lifted up into heaven as they proclaim the message of the Midnight Cry by an army of angels, thus they are taken into heaven “in a cloud.”

Двоє свідків возносяться на небо в хмарі, яка пророчо символізує групу ангелів. Як уже наводилося в цих статтях і як це видно з Таблиць Авакума, Сестра Вайт зазначає, що коли окремі вістки, представлені як перший, другий і третій ангел, входять у пророчу історію, їх зображено як окремих ангелів, але вістка Опівнічного крику представлена багатьма ангелами. Двоє свідків піднесені на небо, коли вони проголошують вістку Опівнічного крику у супроводі війська ангелів; отже, їх узято на небо «в хмарі».

> “Near the close of the second angel’s message, I saw a great light from heaven shining upon the people of God. The rays of this light seemed bright as the sun. And I heard the voices of angels crying, ‘Behold, the Bridegroom cometh; go ye out to meet Him!’

> Під кінець другої ангельської вістки я побачив велике світло з неба, що сяяло на Божий народ. Промені цього світла здавалися яскравими, як сонце. І я почув голоси ангелів, що кликали: 'Ось, Жених гряде; вийдіть Йому назустріч!'

> “This was the midnight cry, which was to give power to the second angel’s message. Angels were sent from heaven to arouse the discouraged saints and prepare them for the great work before them. The most talented men were not the first to receive this message. Angels were sent to the humble, devoted ones, and constrained them to raise the cry, ‘Behold, the Bridegroom cometh; go ye out to meet Him!’ Those entrusted with the cry made haste, and in the power of the Holy Spirit sounded the message, and aroused their discouraged brethren. This work did not stand in the wisdom and learning of men, but in the power of God, and His saints who heard the cry could not resist it. The most spiritual received this message first, and those who had formerly led in the work were the last to receive and help swell the cry, ‘Behold, the Bridegroom cometh; go ye out to meet Him!’” Early Writings, 238.

> Це був опівнічний клич, який мав надати силу вістці другого ангела. З неба були послані ангели, щоб пробудити знеохочених святих і приготувати їх до великої праці, що стояла перед ними. Найталановитіші люди не були першими, хто прийняв цю вістку. Ангели були послані до смиренних і відданих та спонукали їх піднести клич: «Ось Жених іде; виходьте назустріч Йому!» Ті, кому було доручено цей клич, поспішили і в силі Святого Духа проголосили вістку та пробудили своїх знеохочених братів. Ця праця ґрунтувалася не на мудрості й ученості людей, а на силі Божій, і Його святі, які почули цей клич, не могли йому противитися. Найдуховніші першими прийняли цю вістку, а ті, хто раніше провадив роботу, були останніми, хто прийняв її і допоміг посилити клич: «Ось Жених іде; виходьте назустріч Йому!» Ранні твори, 238.

In the hour of the earthquake, which destroys a tenth part of the city, seven thousand men are slain. The earthquake is the Sunday law in the United States. A city is a kingdom in prophecy, and the United States is one tenth of the kingdom of the ten kings of Revelation 17. The United States is overthrown at the earthquake of the Sunday law and ceases to be the sixth kingdom of Bible prophecy, and then transcends into the premier king of the ten kings, the seventh kingdom of Bible prophecy, who will agree to give their kingdom unto the papacy who is the eighth which is of the seven.

У годину землетрусу, який руйнує десяту частину міста, гине сім тисяч людей. Землетрус — це недільний закон у Сполучених Штатах. У пророцтві місто — це царство, і Сполучені Штати є однією десятою царства десяти царів з Об’явлення 17. Сполучені Штати повалені під час землетрусу недільного законy й перестають бути шостим царством біблійного пророцтва, а потім стають провідним царем серед десяти царів, сьомим царством біблійного пророцтва. Вони погодяться віддати своє царство папству, яке є восьмим і походить від семи.

> And the ten horns which thou sawest are ten kings, which have received no kingdom as yet; but receive power as kings one hour with the beast. These have one mind, and shall give their power and strength unto the beast. These shall make war with the Lamb, and the Lamb shall overcome them: for he is Lord of lords, and King of kings: and they that are with him are called, and chosen, and faithful. And he saith unto me, The waters which thou sawest, where the whore sitteth, are peoples, and multitudes, and nations, and tongues. And the ten horns which thou sawest upon the beast, these shall hate the whore, and shall make her desolate and naked, and shall eat her flesh, and burn her with fire. For God hath put in their hearts to fulfil his will, and to agree, and give their kingdom unto the beast, until the words of God shall be fulfilled. And the woman which thou sawest is that great city, which reigneth over the kings of the earth. Revelation 17:12–18.

> А десять рогів, які ти бачив, — це десять царів, що ще не одержали царства, але одержать владу як царі на одну годину зі звіром. Вони мають одну думку і віддадуть свою владу та силу звірові. Вони будуть воювати проти Агнця, і Агнець переможе їх, бо Він — Господь над панами й Цар над царями; а ті, що з Ним, — покликані, і вибрані, і вірні. І каже мені: Води, які ти бачив, де сидить блудниця, — це люди, полки, народи й язики. А десять рогів, які ти бачив на звірові, — вони зненавидять блудницю, і зроблять її спустошеною та голою, і пожеруть її тіло, і спалять її вогнем. Бо Бог поклав у їхні серця виконати Його волю, і бути однодумними, і віддати своє царство звірові, аж поки звершаться слова Божі. А жінка, яку ти бачив, — це велике місто, що панує над царями землі. Об’явлення 17:12–18.

The ten kings of the United Nations “agree” to “give their worldwide “kingdom unto the beast.” They have “one mind,” just as they “consulted together with one consent,” in Psalms eighty- three. Ahab was the king of the ten tribes, who committed the unlawful relationship of fornication with the whore of Tyre in Isaiah twenty-three. Ahab and Jezebel’s unlawful relationship typified the unlawful relationship of Herod and Herodias in the time of Elijah, represented as John the Baptist. Herod was a representative of the Roman Empire, which in Daniel seven, the Roman Empire consists of ten horns. The ten horns were typified by Ahab’s kingdom of ten tribes, and they both provide witnesses to the ten kings of the United Nations. With Ahab and Herod representing the state in the unlawful relationships, their role was to accomplish the persecution of heretics for the whore of Tyre, who sings her songs at the end of the symbolic seventy years.

Десять царів Організації Об'єднаних Націй "погоджуються" "віддати своє всесвітнє "царство звірові." Вони мають "один розум," так само як вони "порадилися разом в одній згоді," у Псалмі вісімдесят третьому. Ахав був царем десяти колін, який вступив у незаконні блудні стосунки з повією Тиру в Ісаї двадцять три. Незаконні блудні стосунки Ахава та Єзавелі були прообразом незаконних стосунків Ірода та Іродіади в час Іллі, представленого як Іван Хреститель. Ірод був представником Римської імперії, у Даниїла сім Римська імперія складається з десяти рогів. Десять рогів були прообразом царства Ахава з десяти колін, і обидва вони свідчать про десять царів Організації Об'єднаних Націй. Оскільки Ахав та Ірод представляють державу в цих незаконних стосунках, їхня роль полягала у здійсненні переслідування єретиків заради повії Тиру, яка співає свої пісні наприкінці символічних сімдесяти років.

> “Kings and rulers and governors have placed upon themselves the brand of antichrist, and are represented as the dragon who goes to make war with the saints—with those who keep the commandments of God and who have the faith of Jesus.” Testimonies to Ministers, 38.

> Царі, правителі та губернатори наклали на себе тавро антихриста і зображені як дракон, що йде воювати зі святими — з тими, хто дотримується Божих заповідей і має віру Ісуса. Свідчення для служителів, 38.

At the Sunday law the earth beast ceases to reign as the sixth kingdom of Bible prophecy, for it has just committed fornication with Jezebel, and then takes the leadership of the United Nations. It then forces the entire world to set up a worldwide image of the beast, as they had previously accomplished at the Sunday law in their nation.

Під час недільного закону звір із землі перестає царювати як шосте царство біблійного пророцтва, бо він щойно вчинив блуд з Єзавеллю, а потім очолює Організацію Об’єднаних Націй. Тоді він змушує весь світ створити загальносвітовий образ звіра, як це було раніше здійснено під час недільного закону в їхній країні.

> And deceiveth them that dwell on the earth by the means of those miracles which he had power to do in the sight of the beast; saying to them that dwell on the earth, that they should make an image to the beast, which had the wound by a sword, and did live. And he had power to give life unto the image of the beast, that the image of the beast should both speak, and cause that as many as would not worship the image of the beast should be killed. And he causeth all, both small and great, rich and poor, free and bond, to receive a mark in their right hand, or in their foreheads: And that no man might buy or sell, save he that had the mark, or the name of the beast, or the number of his name. Revelation 13:14–17.

> І він обманює тих, що живуть на землі, завдяки тим чудесам, які мав владу чинити на очах звіра; кажучи тим, що живуть на землі, щоб вони зробили образ звіра, який мав рану від меча і ожив. І він мав владу дати життя образові звіра, щоб образ звіра і говорив, і чинив, щоб усіх, хто не поклониться образові звіра, було вбито. І він змушує всіх, малих і великих, багатих і бідних, вільних і невільних, прийняти знак на праву руку або на чоло; і щоб ніхто не міг ні купувати, ні продавати, хіба той, хто має знак, або ім’я звіра, або число його імені. Об’явлення 13:14–17.

Ahab, Herod, the ten kings of the Roman Empire and the ten kings of the United Nations represent the dragon that goes to make war with the saints, for it is always Jezebel’s paramour that accomplishes the persecuting of those who Jezebel classifies as heretics.

Ахав, Ірод, десять царів Римської імперії та десять царів Організації Об’єднаних Націй уособлюють дракона, який іде, щоб вести війну проти святих, бо завжди саме коханець Єзавелі здійснює переслідування тих, кого Єзавель вважає єретиками.

> “Thus while the dragon, primarily, represents Satan, it is, in a secondary sense, a symbol of pagan Rome.” The Great Controversy, 439.

> «Отже, хоча дракон передусім представляє Сатану, у другорядному значенні він є символом язичницького Риму». Велика боротьба, 439.

At the earthquake of the Sunday law there are “seven thousand” men that are “slain.” In Daniel eleven and verse forty-one, “many are overthrown.” Those overthrown when the Sunday law arrives, are Laodicean Seventh-day Adventists who have not prepared for the crisis. The number “seven thousand” represents the remnant of God’s people. God told Elijah, at the crisis of mount Carmel, which represents the Sunday law crisis, that there were “seven thousand in Israel” who had not bowed a knee to Baal. The apostle Paul comments on this.

Під час землетрусу недільного закону буде «вбито» «сім тисяч» людей. У книзі Даниїла 11:41 «багато впаде». Ті, хто впаде, коли настане недільний закон, — це лаодикійські Адвентисти сьомого дня, які не приготувалися до кризи. Число «сім тисяч» представляє останок Божого народу. Бог сказав Іллі під час кризи на горі Кармель, яка представляє кризу недільного закону, що було «сім тисяч в Ізраїлі», які не схилили коліна перед Ваалом. Апостол Павло коментує це.

> I say then, Hath God cast away his people? God forbid. For I also am an Israelite, of the seed of Abraham, of the tribe of Benjamin. God hath not cast away his people which he foreknew. Wot ye not what the scripture saith of Elias? how he maketh intercession to God against Israel, saying, Lord, they have killed thy prophets, and digged down thine altars; and I am left alone, and they seek my life. But what saith the answer of God unto him? I have reserved to myself seven thousand men, who have not bowed the knee to the image of Baal. Even so then at this present time also there is a remnant according to the election of grace. Romans 11:1–5.

> Отже, питаю: чи відкинув Бог Свій народ? Зовсім ні. Бо й я ізраїльтянин, із насіння Авраамового, з коліна Веніямінового. Бог не відкинув Свого народу, який Він наперед знав. Хіба не знаєте, що каже Писання про Іллю? як він Бога просить проти Ізраїля, кажучи: Господи, вони повбивали Твоїх пророків і поруйнували Твої жертовники; а я залишився сам, і шукають моєї душі. Але що каже йому Божа відповідь? Я залишив Собі сім тисяч мужів, які не схилили коліна перед образом Ваала. Так само і в теперішній час є останок за вибранням благодаті. Римлян 11:1-5.

The words “seven thousand” represent a remnant of God’s people, but the context where they are symbolically identified, must be factored in. The men overthrown at the earthquake of the Sunday law are the remnant of unfaithful Seventh-day Adventists who are there and then, taken captive by modern spiritual Babylon. In the prophetic history of ancient literal Israel, when Babylon desolated Jerusalem the second of three times, there was a remnant of “seven thousand” “mighty” men “of the land” taken captive.

Слова «сім тисяч» означають залишок Божого народу, але слід враховувати контекст, у якому їх символічно ототожнюють. Люди, повалені під час землетрусу недільного закону, — це залишок невірних адвентистів сьомого дня, яких тоді й там бере в полон сучасний духовний Вавилон. У пророчій історії давнього буквального Ізраїлю, коли Вавилон спустошив Єрусалим вдруге з трьох разів, у полон було забрано залишок — «сім тисяч» «могутніх» мужів «краю».

> And he carried away Jehoiachin to Babylon, and the king’s mother, and the king’s wives, and his officers, and the mighty of the land, those carried he into captivity from Jerusalem to Babylon. And all the men of might, even seven thousand, and craftsmen and smiths a thousand, all that were strong and apt for war, even them the king of Babylon brought captive to Babylon. And the king of Babylon made Mattaniah his father’s brother king in his stead, and changed his name to Zedekiah. 2 Kings 24:15–17.

> І він відвів у полон до Вавилону Єгояхіна, і матір царя, і жінок царя, і його сановників, і вельмож краю — їх він забрав у полон з Єрусалиму до Вавилону. І всіх мужів сили — сім тисяч, і ремісників та ковалів — тисячу, усіх дужих і придатних до війни — їх також цар Вавилонський відвів у полон до Вавилону. І цар Вавилонський поставив замість нього царем Маттанію, дядька його, і змінив його ім’я на Седекію. 2 Царів 24:15-17.

Once the mighty men of Jerusalem are overthrown at the earthquake of the Sunday law, “the third woe cometh quickly. And the seventh angel sounded.” The third woe is the seventh trumpet that the seventh angel sounds. In the “hour” of the “earthquake” of the Sunday law—Islam strikes!

Щойно могутні мужі Єрусалима будуть повалені під час землетрусу закону недільного дня, «третє горе скоро приходить. І затрубив сьомий ангел». Третє горе — це сьома труба, у яку трубить сьомий ангел. У «годину» «землетрусу» закону недільного дня — іслам завдає удару!

One of the primary characteristics of Islam in the first and second woes, was the historical fact that their mode of warfare was unlike the common tactics of war carried out in the history where they fulfilled their prophetic role. Their mode of warfare was to strike suddenly and unexpectedly. The word “assassin” is derived from the practices of the Islamic warriors in that period of history. Their attacks were as the Japanese Kamikazes of World War Two. The Islamic warriors expected to die when they assassinated their target. For this reason, a common practice for the warriors was to prepare for death by getting intoxicated on hashish, before their attack to help subdue the fear of death. When they struck their victims, it was sudden and unexpected, and their dependence upon hashish for the desired mental state, combined with the secret attack, formed the etymological basis of the word “assassin,” due to its connection with the word hashish.

Однією з основних характеристик ісламу в період першого та другого горя був історичний факт, що їхній спосіб ведення війни відрізнявся від звичної воєнної тактики, притаманної тому історичному періоду, коли вони виконували свою пророчу роль. Їхній спосіб ведення війни полягав у раптових і несподіваних ударах. Слово «асасин» походить від практик ісламських воїнів того періоду історії. Їхні атаки були подібні до японських камікадзе Другої світової війни. Ісламські воїни очікували загинути, коли вбивали свою жертву. З цієї причини поширеною практикою серед воїнів була підготовка до смерті, одурманюючись гашишем перед атакою, щоб притлумити страх смерті. Коли вони нападали на своїх жертв, це було раптово й несподівано, а їхнє покладання на гашиш для досягнення бажаного психічного стану, у поєднанні з таємним нападом, становило етимологічну основу слова «асасин» через зв’язок цього слова зі словом «гашиш».

The third woe and the seventh trumpet “cometh quickly.”

Третє горе і сьома сурма «скоро приходить».

Similarly, on October 22, 1844, the messenger of the covenant came “suddenly” to His temple. Sister White defined the “suddenness” of the arrival of the messenger of the covenant, representing that His coming was “unexpected.” Therefore all four “comings” that were fulfilled on October 22, 1844 were unexpected and sudden.

Подібним чином, 22 жовтня 1844 року посланець заповіту "раптом" прийшов до Свого храму. Сестра Вайт визначила "раптовість" приходу посланця заповіту, зазначивши, що Його прихід був "несподіваним". Отже, усі чотири "приходи", що звершилися 22 жовтня 1844 року, були несподіваними й раптовими.

> “The coming of Christ as our high priest to the most holy place, for the cleansing of the sanctuary, brought to view in Daniel 8:14; the coming of the Son of man to the Ancient of Days, as presented in Daniel 7:13; and the coming of the Lord to His temple, foretold by Malachi, are descriptions of the same event; and this is also represented by the coming of the bridegroom to the marriage, described by Christ in the parable of the ten virgins, of Matthew 25.” The Great Controversy, 426.

> «Прихід Христа як нашого первосвященика до Святого Святих для очищення святилища, показаний у Даниїла 8:14; прихід Сина Людського до Давнього днями, як подано в Даниїла 7:13; і прихід Господа до Свого храму, передвіщений Малахією, є описами однієї й тієї самої події; і це також представлено приходом Нареченого на весілля, описаним Христом у притчі про десять дів, у Матвія 25». Велика боротьба, 426.

The parable of the ten virgins is repeated to the very letter, thus all four “comings” that were fulfilled on October 22, 1844, are to be fulfilled to the very letter again at the earthquake that is the Sunday law. Commenting on the parable of the virgins, Sister White adds to the witness that identifies the suddenness and unexpectedness that is symbolized at the earthquake of the Sunday law, which is the perfect fulfillment of the Midnight Cry.

Притча про десять дів повторюється буквально, до літери, тож усі чотири «приходи», що здійснилися 22 жовтня 1844 року, мають знову здійснитися буквально, до літери, під час землетрусу, тобто недільного закону. Коментуючи притчу про дів, сестра Вайт доповнює свідчення, яке вказує на раптовість і несподіваність, що символізуються землетрусом недільного закону, який є досконалим виконанням опівнічного крику.

> “Character is revealed by a crisis. When the earnest voice proclaimed at midnight, ‘Behold, the bridegroom cometh; go ye out to meet him,’ the sleeping virgins roused from their slumbers, and it was seen who had made preparation for the event. Both parties were taken unawares, but one was prepared for the emergency, and the other was found without preparation. Character is revealed by circumstances. Emergencies bring out the true metal of character. Some sudden and unlooked-for calamity, bereavement, or crisis, some unexpected sickness or anguish, something that brings the soul face to face with death, will bring out the true inwardness of the character. It will be made manifest whether or not there is any real faith in the promises of the word of God. It will be made manifest whether or not the soul is sustained by grace, whether there is oil in the vessel with the lamp.

> Характер виявляється під час кризи. Коли опівночі урочистий голос проголосив: «Ось, жених іде; виходьте йому назустріч», сплячі діви прокинулися від сну, і стало видно, хто приготувався до цієї події. Обидві групи були захоплені зненацька, але одна була готова до несподіваного випробування, а інша виявилася без підготовки. Характер виявляється обставинами. Надзвичайні ситуації виявляють справжній гарт характеру. Якась раптова й несподівана біда, втрата або криза, якась неочікувана хвороба чи страждання, щось, що ставить душу віч-на-віч зі смертю, виявить справжню внутрішню сутність характеру. Стане явним, чи є справжня віра в обітниці Слова Божого. Стане явним, чи підкріплюється душа благодаттю, чи є олія в посудині разом зі світильником.

> “Testing times come to all. How do we conduct ourselves under the test and proving of God? Do our lamps go out? or do we still keep them burning? Are we prepared for every emergency by our connection with Him who is full of grace and truth? The five wise virgins could not impart their character to the five foolish virgins. Character must be formed by us as individuals.” Review and Herald, October 17, 1895.

> Часи випробувань приходять для всіх. Як ми поводимося під час випробувань і Божої перевірки? Чи гаснуть наші світильники? Чи ми й далі підтримуємо їх запаленими? Чи готові ми до будь-якої критичної ситуації завдяки нашому зв’язку з Тим, Хто повний благодаті та істини? П’ять мудрих дів не могли передати свій характер п’ятьом нерозумним дівам. Характер має бути сформований нами як особистостями. Review and Herald, 17 жовтня 1895 р.

At the earthquake of the Sunday law, the United States ceases to be the sixth kingdom of Bible prophecy. The remnant of seven thousand Laodicean Adventists that have not prepared for the crisis, will manifest a character prepared for the mark of the beast. Then Islam suddenly and unexpectedly arrives, for “the third woe cometh quickly” as “the seventh angel” sounds!

Під час землетрусу недільного закону Сполучені Штати перестають бути шостим царством у біблійному пророцтві. Залишок із семи тисяч лаодикійських адвентистів, які не підготувалися до кризи, виявить характер, підготовлений до прийняття знака звіра. Тоді іслам раптово й несподівано з’являється, бо «третє горе скоро приходить», коли звучить «сьомий ангел»!

The four ‘comings’ that were all fulfilled on October 22, 1844 are then repeated. The first coming identified the opening of the judgment, in fulfillment of Daniel eight verse fourteen. It confirmed the message of the first angel that announced that the “hour” of His judgment is come. That fulfillment typifies the “hour” of the earthquake, which begins at the Sunday law, and is the “hour” when Islam brings “His judgment” upon the United States for the passage of a Sunday law.

Чотири «приходи», які всі сповнилися 22 жовтня 1844 року, згодом повторюються. Перший прихід позначив відкриття суду, у виконання Даниїла 8:14. Це підтвердило звістку першого ангела, яка проголошувала, що «година» Його суду настала. Те сповнення є прообразом «години» землетрусу, яка починається з недільного закону, і є «годиною», коли іслам наводить «Його суд» на Сполучені Штати за ухвалення недільного закону.

The messenger of the covenant in Malachi chapter three, came suddenly to the temple He had raised up in forty-six years from 1798 to 1844, to enter into a covenant with the “Levites” of the Millerite history. At the earthquake of the Sunday law, the messenger of the covenant suddenly comes to enter into the temple of resurrected dead dry bones, to enter into covenant with the “Levites” of the history of the one hundred and forty-four thousand.

Посланець завіту у третьому розділі Малахії раптово прийшов до храму, який Він збудував протягом сорока шести років, з 1798 по 1844 рік, щоб увійти в завіт із «левитами» міллеритської історії. Під час землетрусу недільного закону посланець завіту раптово приходить, щоб увійти до храму воскреслих сухих мертвих кісток, щоб увійти в завіт із «левитами» історії ста сорока чотирьох тисяч.

At the earthquake of the Sunday law the Son of man comes to the Father to receive a kingdom in fulfillment of Daniel seven verse thirteen, as He did on October 22, 1844, for at the “hour” of the earthquake there are “voices in heaven,” who proclaim, that the “kingdoms of this world are become the kingdoms of our Lord, and of his Christ; and he shall reign for ever and ever. And the four and twenty elders, which sat before God on their seats, fell upon their faces, and worshipped God, Saying, We give thee thanks, O Lord God Almighty, which art, and wast, and art to come; because thou hast taken to thee thy great power, and hast reigned.”

Під час землетрусу недільного закону Син Людський приходить до Отця, щоб прийняти царство у виконання Даниїла 7:13, як Він зробив 22 жовтня 1844 року, бо в «годину» землетрусу лунають «голоси на небі», які проголошують, що «царства цього світу стали царствами Господа нашого та Його Христа; і Він царюватиме навіки віків». І двадцять чотири старці, що сиділи перед Богом на своїх престолах, упали на обличчя свої та поклонялися Богові, кажучи: «Дякуємо Тобі, Господи Боже Всемогутній, який є, і був, і має прийти; бо Ти прийняв велику Свою силу й зацарював».

In the hour of the earthquake, when His judgment is come, and the two witnesses who have been previously resurrected from the street where they had been murdered stand up. Then, as a mighty army, they are lifted up to heaven while the remnant of seven thousand Laodicean Adventist are overthrown. The wise wheat has there and then been separated from the foolish tares. Christ then receives His kingdom and the seventh trumpet sounds, which is also the third woe, which arrives suddenly and unexpectedly, and then “the nations” are “angry, and thy wrath is come.”

У час землетрусу, коли настає Його суд, два свідки, яких раніше воскресили на вулиці, де їх було вбито, стають на ноги. Тоді, мов могутнє військо, вони возносяться на небо, тим часом як решта семи тисяч лаодикійських адвентистів повалена. Тоді й там мудра пшениця була відокремлена від нерозумного куколю. Тоді Христос приймає Своє царство, і звучить сьома сурма, що також є третім горем, яке настає зненацька й несподівано, і тоді "народи" "розгнівалися, і прийшов гнів Твій".

The angering of the nations is the prophetic role of Islam, and it begins at the hour of the earthquake and continues until the close of human probation and the seven last plagues, which are presented by the words, “thy wrath has come.” Between the Sunday law in the United States and the close of probation, where God’s wrath is manifested in the seven last plagues—the third woe, a symbol of Islam; the seventh trumpet, a symbol of Islam; and the angering of the nations, a symbol of Islam; provides three symbolic witnesses that the message of the Midnight Cry is a fulfillment of Islam’s arrival at the Sunday law.

Розгнівання народів є пророчою роллю ісламу, і воно починається у годину землетрусу та триває аж до закінчення людського випробувального часу й семи останніх кар, які представлені словами: «прийшов гнів Твій». Між недільним законом у Сполучених Штатах і закінченням часу випробування, коли Божий гнів виявляється в семи останніх карах, три символи — третє горе (символ ісламу), сьома труба (символ ісламу) та розгнівання народів (символ ісламу) — становлять три символічні свідки того, що вістка опівнічного крику є здійсненням приходу ісламу при недільному законі.

As with the Millerite movement at the beginning, the Midnight Cry message was a correction of a failed prediction. In the Millerite history it was a failure of the event that was predicted to take place. In Millerite history at the beginning, the Philadelphians presented their failed prediction, because God held His hand over a mistake in the 1843 chart.

Як і на початку міллеритського руху, звістка Опівнічного кличу була виправленням невдалого передбачення. В історії міллеритів це було несповнення події, яку передбачали. На початку міллеритської історії філадельфійці представили своє невдале передбачення, бо Бог прикрив Своєю рукою помилку в таблиці 1843 року.

In the Laodicean movement at the end of Future for America, God never held His hand over the mistake. It was human hands that covered the truth that time was to be no longer used in prophetic application. Human hands represent human works.

У лаодикійському русі наприкінці Future for America Бог ніколи не прикривав помилку Своєю рукою. Саме людські руки прикрили істину про те, що час більше не мав використовуватися у пророчому застосуванні. Людські руки символізують людські діла.

In the ending movement of the one hundred and forty-four thousand, the error of applying time was sin, for the application of prophetic time was to be no longer used. The sinful application of time was typified by Moses disregarding God’s command to circumcise his son, and it was typified by Uzzah disregarding God’s command that only the priests could handle the ark. It was not the Lord’s will for either of those sinful actions or inactions to be accomplished by God’s people. Sin has only one definition and it is the transgression of the law. Moses transgressed God’s law of circumcision, Uzzah transgressed God’s law of the sanctuary and this movement transgressed God’s prophetic law. Ancient Israel was made the depositaries of God’s law and the Advent movement in its beginning and end were also made the depositaries of God’s prophetic truths.

У завершальному русі ста сорока чотирьох тисяч помилкове застосування часу було гріхом, бо пророчий час більше не слід було застосовувати. Гріховне застосування часу було проілюстроване тим, як Мойсей знехтував Божим наказом обрізати свого сина, а також тим, як Оза знехтував Божим наказом, згідно з яким лише священики могли торкатися ковчега. Це не було волею Господа, щоб жодна з тих гріховних дій чи проявів бездіяльності була вчинена Божим народом. Гріх має лише одне визначення, і це — порушення закону. Мойсей порушив Божий закон обрізання, Оза порушив Божий закон святині, а цей рух порушив Божий пророчий закон. Стародавній Ізраїль був призначений хранителем Божого закону, а адвентний рух на своєму початку і в кінці також був призначений хранителем Божих пророчих істин.

In her distress, Zipporah immediately accomplished the act of circumcising their son herself, thus representing the repentance those who were involved in this movement were to immediately manifest for the sinful inaction of allowing the application of time to be associated with the message. David likewise manifests severe repentance for Uzzah’s action. For the movement to argue that the application of time in the prediction of July 18, 2020 was in some way correct, that somehow that it was God’s will, is to argue that Moses and Zipporah didn’t truly need to uphold God’s explicit commands, and that God did not really care whether Uzzah touched the ark. July 18, 2020 was a false prediction, and the element that was false was the element of time.

У своєму розпачі Ціппора негайно сама звершила обряд обрізання їхнього сина, тим самим уособлюючи те покаяння, яке ті, що були залучені до цього руху, мали негайно виявити за гріховну бездіяльність, через яку було допущено прив’язування часу до послання. Давид так само виявляє глибоке покаяння за вчинок Ози. Для руху стверджувати, що застосування часу в передбаченні на 18 липня 2020 року було певним чином правильним, що це нібито була Божа воля, — це стверджувати, що Мойсей і Ціппора насправді не мали потреби дотримуватися чітких Божих повелінь і що Богові насправді було байдуже, чи торкнувся Оза ковчега. Передбачення на 18 липня 2020 року було хибним, і тим, що було хибним, був елемент часу.

These truths will be explored further in the next article.

Ці істини буде детальніше розглянуто в наступній статті.

> “The Lord has shown me that the message of the third angel must go, and be proclaimed to the scattered children of the Lord, and that it should not be hung on time; for time never will be a test again. I saw that some were getting a false excitement arising from preaching time; that the third angel’s message was stronger than time can be. I saw that this message can stand on its own foundation, and that it needs not time to strengthen it, and that it will go in mighty power, and do its work, and will be cut short in righteousness.” Experience and Views, 48.

> "Господь показав мені, що вістка третього ангела має йти і бути проголошена розсіяним дітям Господнім, і що її не слід прив’язувати до часу; бо час більше ніколи не буде випробуванням. Я бачила, що деякі впадають у фальшиве збудження, яке виникає від проповіді про час; що вістка третього ангела сильніша за час. Я бачила, що ця вістка може стояти на власній основі, і що їй не потрібен час, щоб її зміцнити, і що вона піде в могутній силі, звершить свою працю і буде скорочена в праведності." Досвід і видіння, 48.

Back to Articles