Article

# The Book of Daniel - Number Eighty-Four

Книга Даниїла - Номер вісімдесят чотири

Unveiling the Four Generations of Laodicean Adventism: A Journey Through Biblical Parallelism and Prophetic Testing

Розкриття чотирьох поколінь лаодикійського адвентизму: подорож крізь біблійний паралелізм і пророче випробування

Author

Jeff Pippenger

Published

February 17, 2024

Formats

PDF
Word

Truth is established upon the testimony of two or three, and the application of the four abominations of Ezekiel chapter eight, as the four generations of Laodicean Adventism, has several witnesses. In earlier articles it was identified that the seven churches of Revelation chapters two and three not only represented the history of modern Israel from the time of the apostles unto the end of the world, but also that those seven churches represented the history of ancient Israel from the time of Moses unto the time of Christ.

Істина утверджується на підставі свідчення двох або трьох, а застосування чотирьох мерзот із восьмого розділу Єзекіїля як чотирьох поколінь лаодикійського адвентизму має кілька свідків. У попередніх статтях було встановлено, що сім церков із другого і третього розділів Об’явлення не лише представляли історію сучасного Ізраїлю від часів апостолів аж до кінця світу, але також представляли історію давнього Ізраїлю від часів Мойсея аж до часів Христа.

The church of Ephesus represented both the early Christian church, and also ancient Israel from Moses unto the time of the Judges. The church of Smyrna represented the period of persecution from the time of the disciples, unto the Roman emperor Constantine, and also the period of the Judges, when every man did what was right in his own eyes. The church of Pergamos represented the period of compromise from Constantine unto the papacy in 538, but also the period when ancient Israel rejected God and chose a king, and continually compromised with the pagan kingdoms they were surrounded by. The fourth church of Thyatira represented by Jezebel, is the period of papal rule from the year 538 unto 1798, and also the seventy-year captivity of ancient Israel in Babylon.

Ефеська церква уособлювала як ранню християнську церкву, так і стародавній Ізраїль від Мойсея аж до часу Суддів. Смирнська церква уособлювала період переслідувань від часів учнів аж до римського імператора Константина, а також період Суддів, коли кожен робив, що було правильним у власних очах. Пергамська церква уособлювала період компромісу від Константина аж до папства у 538 році, а також період, коли стародавній Ізраїль відкинув Бога і вибрав собі царя, постійно йдучи на компроміси з язичницькими царствами, що його оточували. Четверта, Тіятирська церква, представлена Єзавеллю, — це період папського правління від 538 року до 1798 року, а також сімдесятирічний полон стародавнього Ізраїлю у Вавилоні.

Those four churches also represent the four generations of Adventism, and provide a witness to applying Ezekiel’s four abominations to the four generations. The rebellion of 1863, was represented by the first generation of ancient Israel as illustrated by the rebellion of Aaron’s golden calf. The first generation includes the counsel given to the church of Ephesus, which identifies that God’s people had left their first love, and needed to repent and return to their first love. In 1863, the first love, as represented by William Miller’s jewels (the foundational truths, especially the “seven times”), were set aside, and God’s people were counselled to return.

Ті чотири церкви також представляють чотири покоління адвентизму й свідчать про застосування чотирьох мерзот Єзекіїля до цих чотирьох поколінь. Бунт 1863 року був представлений першим поколінням стародавнього Ізраїлю, як це проілюстровано бунтом із золотим тельцем Аарона. Перше покоління включає настанову, дану Ефеській церкві, яка вказує на те, що Божий народ залишив свою першу любов і повинен був покаятися та повернутися до своєї першої любові. У 1863 році перша любов, представлена дорогоцінностями Вільяма Міллера (основоположними істинами, особливо «сім разів»), була відкладена набік, і Божому народові було дано настанову повернутися.

> Nevertheless I have somewhat against thee, because thou hast left thy first love. Remember therefore from whence thou art fallen, and repent, and do the first works; or else I will come unto thee quickly, and will remove thy candlestick out of his place, except thou repent. Revelation 2:4, 5.

> Однак маю проти тебе дещо, бо ти залишив свою першу любов. Отже, згадай, звідки ти впав, і покайся, і роби перші діла; а інакше скоро прийду до тебе й зрушу твій світильник із його місця, якщо не покаєшся. Об'явлення 2:4, 5.

The Millerites had struggled with apostate Protestantism, who Jeremiah called the “assembly of mockers,” and waited patiently for the vision to arrive, for when it did arrive it would not lie. The “assembly of mockers” were represented by the old prophet that lied to the prophet of Judah, who had presented the rebuke upon Jeroboam’s counterfeit worship.

Міллеріти боролися з відступницьким протестантизмом, який Єремія називав «зборищем глузівників», і терпляче чекали, доки прийде видіння, бо коли воно прийде, то не збреше. «Зборище глузівників» було представлене старим пророком, який збрехав пророкові з Юди, що виголосив осуд на фальшиве поклоніння Єровоама.

> I know thy works, and thy labour, and thy patience, and how thou canst not bear them which are evil: and thou hast tried them which say they are apostles, and are not, and hast found them liars: And hast borne, and hast patience, and for my name’s sake hast laboured, and hast not fainted. Revelation 2:2, 3.

> Я знаю твої діла, і твою працю, і твоє терпіння, і що ти не можеш терпіти злих; і випробував тих, які кажуть, що вони апостоли, а ними не є, і знайшов їх брехунами; і ти перетерпів, і маєш терпіння, і заради мого імені трудився, і не знемігся. Об'явлення 2:2, 3.

The second church of Smyrna represented the period of persecution in the early Christian church, that consisted of genuine martyrs and some who brought persecution upon themselves for less than holy motivations. It also represented the time of the Judges when every man in ancient Israel did whatever seemed right in his own eyes. The generation of rebellion that began in 1888, identified a period of persecution against the Spirit of Prophecy, the chosen messengers of the hour, and the Holy Spirit. It introduced a period when the ancient men of Laodicean Adventism chose to do whatever seemed right in their own eyes, as witnessed by men such as Kellogg, Prescott and Daniells.

Друга церква — Смирна — представляла період переслідувань у ранній християнській церкві, у якому були як справжні мученики, так і ті, хто накликав переслідування на себе з мотивів, далеких від святості. Вона також символізувала час Суддів, коли кожен у давньому Ізраїлі робив те, що здавалося правильним у власних очах. Покоління бунту, що почалося 1888 року, ознаменувало період переслідування проти Духа пророцтва, обраних вісників часу та Святого Духа. Воно започаткувало період, коли старійшини лаодикійського адвентизму вирішили робити все, що здавалося правильним у їхніх власних очах, про що свідчать такі діячі, як Келлогг, Прескотт і Даніеллс.

The faithful few in that time were to be in mortal spiritual combat with a class that claimed to be Jews, but were not. Despite the positions of leadership, they were of the synagogue of Satan, as testified to by Sister White identifying that some were being directed “by angels that had been expelled from heaven.” They claimed to be wise, but were foolish. There was no condemnation placed upon the wise in that period of time, but an encouragement to be faithful unto death. In 1915, the last words Sister White ever spoke was, “I know in whom I have believed,” for she had been faithful unto death.

Небагато вірних у той час мали вести смертельну духовну боротьбу з групою, що називала себе юдеями, але ними не була. Попри займані керівні посади, вони належали до синагоги сатани, про що свідчила Сестра Вайт, зазначаючи, що деяких спрямовували «ангели, вигнані з неба». Вони вважали себе мудрими, але були нерозумними. На мудрих у той період не було осуду, натомість їх заохочували бути вірними до смерті. 1915 року останніми словами, сказаними Сестрою Вайт, були: «Я знаю, в кого я увірувала», бо вона залишалася вірною до смерті.

> I know thy works, and tribulation, and poverty, (but thou art rich) and I know the blasphemy of them which say they are Jews, and are not, but are the synagogue of Satan. Fear none of those things which thou shalt suffer: behold, the devil shall cast some of you into prison, that ye may be tried; and ye shall have tribulation ten days: be thou faithful unto death, and I will give thee a crown of life. Revelation 2:9, 10.

> Знаю твої діла, і скорботу, і вбогість твою (але ти багатий), і знаю хулу тих, що кажуть, ніби вони юдеї, але не є ними, а є синагогою сатани. Не бійся нічого з того, що маєш страждати: ось диявол вкине деяких із вас до в’язниці, щоб ви були випробувані; і матимете скорботу десять днів: будь вірним до смерті, і Я дам тобі вінець життя. Об’явлення 2:9, 10.

The church of Pergamos represented the compromise between truth and error, between paganism and Christianity, in the time of the emperor Constantine, and also the compromise of ancient Israel that occurred during the history of the kings. It represented the mixture of truth and error, which can only produce error. It was represented by the 1919 Bible conference where the publication of the book, “The Doctrine of Christ”, was brought about in order to create an Adventist message that more closely represented the false gospel of apostate Protestantism. It was in the third generation of Adventism where the great compromises of truth occurred.

Церква Пергама уособлювала компроміс між істиною та оманою, між язичництвом і християнством — за часів імператора Константина, а також компроміс давнього Ізраїлю, що стався під час доби царів. Вона являла собою суміш істини й омани, яка може породити лише оману. Її представляла Біблійна конференція 1919 року, на якій було ініційовано видання книги «Вчення Христа» з метою створити адвентистське послання, що тісніше відповідало фальшивому євангелію відступницького протестантизму. Саме в третьому поколінні адвентизму відбулися великі компроміси щодо істини.

It was in that generation, beginning in 1919, that the church began the compromise that produced the Church Manual. It was in that generation, beginning in 1919, that the church began the compromise that required accreditation in both the schools of health and religion. It was in that generation that the move to the modern Catholic-based Bibles was initiated. It was in that history that the willingness of the leadership to establish relationships with regimes that were openly anti-Christian occurred.

Саме в тому поколінні, починаючи з 1919 року, церква пішла на компроміс, який призвів до появи Церковного посібника. Саме в тому поколінні, починаючи з 1919 року, церква пішла на компроміс, який вимагав акредитації як у медичних, так і в богословських навчальних закладах. Саме в тому поколінні було ініційовано перехід до сучасних Біблій католицького зразка. Саме в тому періоді історії проявилася готовність керівництва встановлювати відносини з режимами, які були відверто антихристиянськими.

The practice had been born into infancy in the Civil War, when the Laodicean leadership formed a legal relationship with the government of the United States, in order to have a better outcome for the young men in the church that were to be drafted into the deadliest war in American history, was repeated at the outset of the First World War when the General Conference president, A. G. Daniells, interacted with the German government, giving his approval for Germany to draft and force young men to serve in the military, and to bear arms, and to disregard the Sabbath. That action by Daniells brought about a separation that produced the various splinters of the Seventh-day Adventist Reform movement that exist to this very day.

Ця практика зародилася під час Громадянської війни у США, коли лаодикійське керівництво встановило юридичні відносини з урядом Сполучених Штатів, щоб забезпечити кращі умови для молодих чоловіків у церкві, яких мали призвати до найсмертоноснішої війни в історії Америки; її було повторено на початку Першої світової війни, коли президент Генеральної конференції А. Ґ. Даніелс взаємодіяв з німецьким урядом, давши згоду на те, щоб Німеччина призивала й примушувала молодих чоловіків служити в армії, носити зброю та не дотримуватися суботи. Ця дія Даніелса спричинила розкол, що породив різні відгалуження реформаційного руху адвентистів сьомого дня, які існують і донині.

That compromise continued with Hitler’s Nazi Germany, and thereafter with the nations that made up the Soviet Union, and it is still upheld today in regimes such as China. The compromise of the third generation in its relation to statecraft had been typified by the compromise of the ancient kings of Israel and Constantine as symbolized in the church of Pergamos. That period also represented the compromise of its churchcraft with the false gospel of peace and safety represented by Prescott’s “The Doctrine of Christ”.

Цей компроміс продовжився з нацистською Німеччиною Гітлера, а згодом — з народами, що утворювали Радянський Союз, і досі підтримується в таких режимах, як китайський. Компроміс третього покоління щодо державного управління був уособлений у компромісі, на який пішли стародавні царі Ізраїлю та Костянтин, як це символізовано в церкві в Пергамі. Той період також означав компроміс церковного управління з фальшивою «євангелією миру та безпеки», представленою у «Вченні Христа» Прескотта.

> I know thy works and where thou dwellest, even where Satan’s seat is: and thou holdest fast my name, and hast not denied my faith, even in those days wherein Antipas was my faithful martyr, who was slain among you, where Satan dwelleth. But I have a few things against thee, because thou hast there them that hold the doctrine of Balaam, who taught Balac to cast a stumblingblock before the children of Israel, to eat things sacrificed unto idols, and to commit fornication. Revelation 2:13, 14.

> Я знаю твої діла і де ти перебуваєш, де престол Сатани; і твердо тримаєшся мого імені та не відрікся віри моєї навіть у ті дні, коли Антипа, мій вірний мученик, був убитий серед вас, де живе Сатана. Але маю проти тебе дещо, бо маєш там тих, що тримаються вчення Валаама, який навчав Валака поставити камінь спотикання перед синами Ізраїля, щоб їли ідоложертовне та чинили блуд. Об’явлення 2:13, 14.

The fornication identifies the work of the General Conference in aligning themselves with nations such as Nazi Germany, and the Soviet Union under the pretext of maintaining necessary working relationships with the corrupt governments, while disregarding the faithful in those nations that suffered persecution from the various regimes they had joined with. The food sacrificed to idols represented the false methodology of apostate Protestantism and Catholicism that was then firmly established in universities of Laodicean Adventism, that had agreed to be governed by the guidelines of apostate methodologies, both in religion and health.

Блуд позначає діяльність Генеральної Конференції, яка, під приводом підтримання необхідних робочих взаємин із корумпованими урядами, ставала в один ряд із такими державами, як нацистська Німеччина та Радянський Союз, водночас ігноруючи вірних у тих країнах, що зазнавали переслідувань від різних режимів, з якими вона співпрацювала. Їдоложертовне символізувало фальшиву методологію відступницького протестантизму та католицизму, яка тоді була міцно утверджена в університетах лаодикійського адвентизму, що погодилися керуватися настановами відступницьких методологій як у релігії, так і у сфері здоров’я.

Jesus illustrated the end of the third generation as he did with the beginning, for He marked the arrival of the fourth generation with the publication of the book, Questions on Doctrine published in 1957, which fully rejected the primary salvation distinction that exists between truth and the erroneous ideas of apostate Protestantism and Catholicism. The book of course has several erroneous teachings, but essentially it teaches that it is impossible to live victorious in Christ, until after a person is miraculously changed at the Second Coming. The book marked the beginning of the generation where the twenty-five ancient men were to bow down to the sun. The political and religious elements necessary to allow the Laodicean Adventist church to accept the worship of Sunday at the soon coming Sunday law had arrived.

Ісус зобразив кінець третього покоління так само, як і його початок, адже Він позначив прихід четвертого покоління публікацією книги «Питання щодо доктрини», виданої 1957 року, яка повністю відкинула основну відмінність у питанні спасіння, що існує між істиною та хибними ідеями відступницького протестантизму й католицизму. У книзі, звісно, є кілька помилкових учень, але по суті вона навчає, що неможливо вести переможне життя в Христі, доки людина не буде чудесно змінена під час Другого Пришестя. Ця книга позначила початок покоління, у якому двадцять п’ять старійшин мали вклонитися сонцю. Необхідні політичні та релігійні чинники, щоб Лаодикійська адвентистська церква могла прийняти шанування неділі, коли невдовзі буде запроваджено недільний закон, вже з’явилися.

The fourth abomination of Ezekiel occurs when the faithful few in chapter nine are receiving a seal upon their foreheads, just before the destroying angels begin their work. The vision begins in verse one, of chapter eight on the fifth day, of the sixth month, of the sixth year. The vision begins the day before the execution of the judgment upon those who bow down to the sun, which is the mark of papal authority, and the number of his name is “666.”

Четверта мерзота у Єзекіїля має місце тоді, коли в дев’ятому розділі невелика кількість вірних одержує печатку на своїх чолах, безпосередньо перед тим, як ангели-руйнівники розпочнуть свою працю. Видіння починається у першому вірші восьмого розділу, п’ятого дня шостого місяця шостого року. Воно починається за день до звершення суду над тими, хто вклоняється сонцю, що є знаком папської влади, а число його імені — «666».

The work of the sealing of the one hundred and forty-four thousand began on September 11, 2001 with the attack upon the earth beast carried out by the third woe of Islam. That attack made the nations angry, and marked the arrival of the latter rain. But the latter rain would only be recognized by those who would be led back to the foundations of Adventism to see that the three Woes of Islam are a foundational truth. At that point in time, those who were led back to the old paths that Jeremiah identifies as “the rest” (which is the latter rain), would either become watchmen that blew the trumpet of the third Woe, or they would be those who refused to hearken to the sound of the trumpet, and thus refusing to walk in the old paths.

Праця запечатування ста сорока чотирьох тисяч розпочалася 11 вересня 2001 року з нападу на звіра із землі, здійсненого третім лихом ісламу. Той напад розгнівав народи й ознаменував прихід пізнього дощу. Але пізній дощ був би визнаний лише тими, кого було повернуто до основ адвентизму, щоб вони побачили, що три лиха ісламу є основоположною істиною. У той час ті, кого повернули до стародавніх стежок, які Єремія називає «спокоєм» (тобто пізнім дощем), або стали б сторожами, що сурмлять у сурму третього лиха, або були б тими, хто відмовився прислухатися до звуку сурми і тим самим відмовився йти старими стежками.

They were then tested by the sin of their father’s rebellion of 1863. At the very same point in time, a message arrived of the righteousness of Christ, which is “justification by faith in verity”. It was the Laodicean message of Jones and Waggoner, and it was the message of Ezekiel to the dead dry bones that came from the “four winds”, which are a symbol of Islam of the third woe (the “angry horse” seeking to break loose). Those faithful few were then tested by the sin of their father’s rebellion of 1888, as the mighty angel of Revelation eighteen descended when the great buildings of New York City were thrown down, and Revelation chapter eighteen, verses one through three was fulfilled.

Потім вони були випробувані гріхом бунту їхнього батька 1863 року. У той самий час надійшла вістка про праведність Христа, тобто «виправдання вірою в істині». Це була Лаодикійська вістка Джонса і Ваггонера, і це було послання Єзекіїля до мертвих сухих кісток, яке прийшло з «чотирьох вітрів», які є символом ісламу третього горя («розгніваний кінь», що прагне вирватися на волю). Ті кілька вірних були потім випробувані гріхом бунту їхнього батька 1888 року, коли могутній ангел вісімнадцятого розділу Об’явлення зійшов, коли великі будівлі міста Нью-Йорка було повалено, і сповнилися Об’явлення, розділ вісімнадцятий, вірші з першого по третій.

They were then tested by the identification of the message of the latter rain. Was the latter rain a manifestation of the power of God as in past ages, or were the manifestations of God’s power only in the past? The faithful few were then tested by the rebellion of their father’s rebellion in 1919. How the faithful few navigate through those three tests determines whether they will receive the seal of God in their foreheads, or find themselves bowing down to the sun with the twenty-five elders of Laodicean Adventism.

Тоді їх випробували розпізнаванням вістки пізнього дощу. Чи був пізній дощ проявом Божої сили, як у минулі віки, чи прояви Божої сили були лише в минулому? Потім небагатьох вірних випробували бунтом батькового повстання 1919 року. Те, як небагато вірних пройдуть через ці три випробування, визначить, чи отримають вони печатку Божу на своїх чолах, чи опиняться, вклоняючись сонцю, разом із двадцятьма п’ятьма старійшинами лаодикійського адвентизму.

All the rebellions of the four generations of Laodicean Adventism find their counterpart in September 11, 2001. That date, which Isaiah identified as the “day of the east wind,” marks the beginning of the sealing time of the one hundred and forty-four thousand, and the sealing time is a period of time. The ending of the period has been illustrated by the beginning, for Jesus always illustrates the end of a thing with the beginning of a thing. In the final movements of the sealing process the tests that were represented at the beginning of the period are once again repeated.

Усі бунти чотирьох поколінь лаодикійського адвентизму знаходять свій відповідник у подіях 11 вересня 2001 року. Ця дата, яку Ісая назвав «днем східного вітру», позначає початок часу запечатування ста сорока чотирьох тисяч, а час запечатування — це період часу. Кінець періоду було проілюстровано початком, адже Ісус завжди ілюструє кінець чогось його початком. У завершальних етапах процесу запечатування випробування, що були представлені на початку періоду, знову повторюються.

On September 11, 2001, the tests which were failed by the rebels of Laodicean Adventism as represented by the four abominations of Ezekiel, and by the first four churches of Revelation chapters two and three, arrived, marking the beginning of a testing process that leads either to the mark of the beast, or the seal of God, for those who profess to be Seventh-day Adventists.

11 вересня 2001 року прийшли випробування, які не витримали як відступники лаодикійського адвентизму (як це представлено чотирма мерзотами з книги Єзекіїля), так і перші чотири церкви з другого і третього розділів книги Об’явлення, що ознаменувало початок процесу випробування, який веде або до знаку звіра, або до Божої печатки, для тих, хто називають себе адвентистами сьомого дня.

The leadership of Laodicean Adventism has been trapped by the cords of their own deceits, and it is virtually impossible for them to “recognize” a repetition of the manifestation of the power of God as represented by previous reformatory movements, including the reform movement that brought Adventism into existence. The ancient men scattered and covered up the doctrines that are represented by Miller’s jewels with counterfeit coins and jewels. The casket of the King James Bible has been relegated to the times of archaic language and replaced with modern language Bibles that are expressed in the terminology of the man of sin.

Керівництво лаодикійського адвентизму опинилося зв’язаним узами власних обманів, і для них практично неможливо «розпізнати» повторення прояву Божої сили, як це було представлено в попередніх реформаторських рухах, включно з реформаторським рухом, що привів до виникнення адвентизму. Давні мужі розсіяли й прикрили вчення, які символізують коштовності Міллера, підробними монетами та коштовностями. Скриньку Біблії короля Якова віднесли до доби архаїчної мови і її замінили сучасними перекладами Біблії, викладеними термінологією людини гріха.

Were any of the ancient men willing to consider the possibility that the latter rain message is not a peace and safety message, it would be virtually impossible for them to recognize that the manifestations of the power of God in past sacred histories are what specifically identify the sealing of the one hundred and forty-four thousand. More difficult yet for them to recognize is that the sacred histories that most directly identify the sealing of the one hundred and forty-four thousand are the sacred histories that fulfill Malachi chapter three, for Malachi chapter three establishes that there is always a messenger who prepares the way for the sudden arrival of the Messenger of the Covenant. That messenger was represented by the prophet Elijah who boldly proclaimed that there would be no rain in his history, except if it comes through his ministry.

Навіть якби хтось із стародавніх мужів був готовий допустити можливість, що звістка пізнього дощу не є звісткою миру й безпеки, їм було б практично неможливо усвідомити, що прояви Божої сили в минулих священних історіях — це саме те, що конкретно ідентифікує запечатання ста сорока чотирьох тисяч. Ще важче для них усвідомити, що священні історії, які найпряміше ідентифікують запечатання ста сорока чотирьох тисяч, — це священні історії, які виконують третій розділ книги Малахії, бо третій розділ Малахії стверджує, що завжди є вісник, який готує шлях для раптової появи Посланця Заповіту. Того вісника представляв пророк Ілля, який сміливо проголосив, що у його часи не буде дощу, хіба що він прийде через його служіння.

Ezekiel’s seventy elders would find it ridiculous to accept that their claim to be the temple of the Lord, was unfounded, and actually represented the claim of a people who were being passed by, just as the vineyard was given to those who bear the fruits worthy of the vineyard. The message of the third Woe, the messenger that prepares the way, the song of the vineyard, all testify against the traditions and customs which they had placed their confidence in, and represents an almost insurmountable obstacle to recognizing the latter rain.

Сімдесят старійшин Єзекіїля вважали б сміховинним погодитися з тим, що їхня претензія бути храмом Господнім була безпідставною і насправді являла собою претензію народу, якого Бог обминав, так само як виноградник було віддано тим, хто приносить плоди, гідні виноградника. Звістка третього «Горе», посланець, який готує шлях, пісня про виноградник — усе це свідчить проти традицій і звичаїв, на які вони покладали своє уповання, і становить майже непереборну перешкоду для розпізнання пізнього дощу.

The conclusion of the sealing of the one hundred and forty-four thousand manifests the same tests for those who have claimed to “recognize” the role of Islam of the third Woe. The “increase of knowledge” which launched the movement of the Millerites began at the end of “seven times” in 1798. The “increase of knowledge” which launched the movement of the one hundred and forty-four thousand began at the end of a symbolic “seven times” (one hundred and twenty-six years) in 1989. During those one hundred and twenty-six years of escalating apostasy, Laodicean Adventism has reached its fourth and final generation.

Завершення запечатлення ста сорока чотирьох тисяч виявляє ті самі випробування для тих, хто стверджували, що "визнають" роль ісламу третього горя. "Примноження знання", яке започаткувало рух міллеритів, розпочалося наприкінці "семи часів" у 1798 році. "Примноження знання", яке започаткувало рух ста сорока чотирьох тисяч, розпочалося наприкінці символічних "семи часів" (сто двадцять шість років) у 1989 році. За ті сто двадцять шість років наростаючого відступництва лаодикійський адвентизм досяг свого четвертого й останнього покоління.

It is the third and fourth generation that a nation or people fill their cup of probationary time, and that time has now arrived. The “increase of knowledge” from the book of Daniel that is represented by the Hiddekel River is also the knowledge that is increased, when the Revelation of Jesus Christ is unsealed just before probation closes.

Саме на третє та четверте покоління припадає те, що нація або народ вичерпує свою міру випробувального часу, і цей час уже настав. «Примноження знання» з книги Даниїла, яке символізує ріка Хіддекел, — це також те знання, що примножується, коли Одкровення Ісуса Христа розкривається безпосередньо перед тим, як закриється час випробування.

We will take up the last three chapters of the book of Daniel in the next article.

Ми розглянемо останні три розділи книги Даниїла у наступній статті.

> “The days are fast approaching when there will be great perplexity and confusion. Satan, clothed in angel robes, will deceive, if possible, the very elect. There will be gods many and lords many. Every wind of doctrine will be blowing. Those who have rendered supreme homage to ‘science falsely so called’ will not be the leaders then. Those who have trusted to intellect, genius, or talent will not then stand at the head of rank and file. They did not keep pace with the light. Those who have proved themselves unfaithful will not then be entrusted with the flock. In the last solemn work few great men will be engaged. They are self-sufficient, independent of God, and He cannot use them. The Lord has faithful servants, who in the shaking, testing time will be disclosed to view. There are precious ones now hidden who have not bowed the knee to Baal. They have not had the light which has been shining in a concentrated blaze upon you. But it may be under a rough and uninviting exterior the pure brightness of a genuine Christian character will be revealed. In the day time we look toward heaven but do not see the stars. They are there, fixed in the firmament, but the eye cannot distinguish them. In the night we behold their genuine luster.” Testimonies, volume 5, 80, 81.

> Швидко наближаються дні, коли настане велика розгубленість і замішання. Сатана, зодягнений в ангельські шати, зведе, якщо можливо, і самих обраних. Буде багато богів і багато панів. Віяти буде всякий вітер науки. Ті, хто віддавали найвищу шану «лжеіменній науці», тоді не будуть провідниками. Ті, хто покладалися на інтелект, геній чи талант, тоді не стоятимуть на чолі загалу. Вони не йшли в ногу зі світлом. Тим, хто показав себе невірними, тоді не довірять стадо. В останній урочистій праці братимуть участь лише небагато великих людей. Вони самодостатні, незалежні від Бога, і Він не може їх використати. Господь має вірних слуг, які в час потрясіння, у час випробування, стануть явними. Є дорогоцінні люди, нині приховані, які не схилили коліна перед Ваалом. Вони не мали того світла, яке зосередженим полум’ям сяяло на вас. Та, можливо, під грубою й непривабливою зовнішністю відкриється чисте сяйво справжнього християнського характеру. Удень ми дивимося в небо, але не бачимо зірок. Вони там, закріплені на небозводі, але око не може їх розрізнити. Уночі ми споглядаємо їхнє справжнє сяйво. Свідчення, том 5, 80, 81.

Back to Articles