Article

# Rome Establishes the Vision - Number Twelve

Рим визначає бачення - Номер дванадцять

The Triple Application of Prophecy: The Abomination of Desolation and the Last Days Warning to Flee

Потрійне застосування пророцтва: Мерзота спустошення і попередження останніх днів про необхідність втечі

Author

Jeff Pippenger

Published

August 31, 2024

Formats

PDF
Word

The abomination of desolation spoken of by Daniel the prophet is a sign for Christians in three different eras to flee. The Christians in Jerusalem fled when they saw the standards of the Roman armies encompassing Jerusalem in the year 66 AD. The Christians of the late fifth and early sixth century fled into the wilderness when they saw the man of sin in the temple of God proclaiming that he was God. In 1888 there was a series of Sunday laws introduced into the Congress of the United States by Senator Blair. Those bills were called the Blair bills, and they were an effort to identify Sunday as a National Day of Worship. Sunday worship is the mark of the beast, the mark of papal authority and the Constitution of the United States directly opposes the enforcement of a national religion as a test for the citizens of the United States.

Мерзота спустошення, про яку говорив пророк Даниїл, є знаком для християн у трьох різних епохах, що настав час тікати. Християни в Єрусалимі втекли, коли побачили штандарти римських військ, що оточували Єрусалим, у 66 році н. е. Християни пізнього V та початку VI століття втекли в пустелю, коли побачили людину гріха в Божому храмі, що проголошувала себе Богом. У 1888 році сенатор Блер вніс до Конгресу Сполучених Штатів серію недільних законопроєктів. Ці законопроєкти називалися блерівськими законопроєктами, і вони були спробою визначити неділю як загальнонаціональний день поклоніння. Шанування неділі є знаком звіра, знаком папської влади, а Конституція Сполучених Штатів прямо виступає проти примусового запровадження національної релігії як випробування для громадян Сполучених Штатів.

It is this fact that is left out of the flawed application connected with identifying the United States as modern Rome. A triple application of prophecy possesses specific rules that govern its application. The rules identify that the prophetic characteristics of the first fulfillment are to be combined with the prophetic characteristics of the second fulfillment in order to establish the prophetic characteristics of the third fulfillment.

Саме цей факт залишено поза увагою в хибному застосуванні, пов’язаному з ототожненням Сполучених Штатів із сучасним Римом. Потрійне застосування пророцтва має конкретні правила, які регулюють його застосування. Ці правила визначають, що пророчі ознаки першого сповнення мають бути поєднані з пророчими ознаками другого сповнення, щоб встановити пророчі ознаки третього сповнення.

The warning to flee, is a warning to flee from a coming persecution. In Christ’s era the persecution was the destruction of Jerusalem and the temple in the year 70. The warning sign of that approaching persecution was given in the year 66 AD. The warning to flee in the late fifth and early sixth century was identified by Paul’s as the recognition of a falling away of prophetic Pergamos, which represented pagan Rome. There was to be a falling away first, in order for the man of sin who would proclaim himself as God to be revealed. In the history approaching 538, pagan Rome that had restrained, or as Paul stated “withholdeth” was taken away, and as Pergamos fell away and the sign to flee arrived and directed the faithful to separate from the papal churches communion. Then in 538, at the Counsel of Orleans the papal power passed a Sunday law, and the twelve hundred and sixty years of papal persecution began.

Попередження тікати — це попередження тікати від майбутнього переслідування. В епоху Христа переслідуванням було знищення Єрусалима і храму в 70 році н. е. Знак попередження про наближення того переслідування був даний у 66 році н. е. Попередження тікати наприкінці V та на початку VI століття Павлом було визначене як розпізнання відступу пророчого Пергама, який представляв язичницький Рим. Спершу мав статися відступ, щоб була виявлена людина гріха, яка проголосить себе Богом. В історії, що наближалася до 538 року, язичницький Рим, який стримував, або, як сказав Павло, «утримує», був усунений, і коли Пергам відступив, з’явився знак до втечі, який спрямував вірних відокремитися від спілкування з папськими церквами. Потім у 538 році на Соборі в Орлеані папська влада ухвалила недільний закон, і почалися тисяча двісті шістдесят років папських переслідувань.

The first two witnesses identify clearly that the third fulfillment of the warning to flee given by Christ preceded the actual persecution. The destruction of Jerusalem came exactly three and a half years after the siege of Cestius began in 66 AD, thus allowing the Christians to flee in advance of the horrors of the second siege which was instigated by Titus and concluded with the destruction of the temple and city. In advance of the year 538, the Christians separated from the church of papal Rome, and prophetically fled into the wilderness, which represents the destruction of spiritual Jerusalem.

Перші двоє свідків чітко вказують, що третє виконання попередження про втечу, даного Христом, передувало реальному переслідуванню. Руйнування Єрусалима відбулося рівно через три з половиною роки після того, як у 66 р. н. е. розпочалася облога Цестія, що дало можливість християнам завчасно втекти перед жахами другої облоги, яку спровокував Тит і яка завершилася зруйнуванням храму та міста. До 538 року християни відокремилися від церкви папського Риму і пророчо втекли в пустелю, що символізує руйнування духовного Єрусалима.

> But the court which is without the temple leave out, and measure it not; for it is given unto the Gentiles: and the holy city shall they tread under foot forty and two months. And I will give power unto my two witnesses, and they shall prophesy a thousand two hundred and threescore days, clothed in sackcloth. Revelation 11:2, 3.

> А двір, що поза храмом, залиш і не міряй його; бо його дано язичникам; і місто святе вони топтатимуть сорок два місяці. І я дам владу двом моїм свідкам, і вони пророкуватимуть тисячу двісті шістдесят днів, зодягнені у веретище. Об’явлення 11:2, 3.

In both illustrations of the warning to flee, the warning precedes the persecution, and the persecution is represented by Rome, whether pagan or papal, trampling down Jerusalem, whether literal or spiritual. The warning to flee for Seventh-day Adventist was the Blair bill in 1888. In the first fulfillment in the history of pagan Rome the Christians were to flee from Jerusalem, and in fulfillment of papal Rome the Christians fled into the wilderness. For Adventism the warning was to flee into the country.

В обох ілюстраціях попередження про втечу передує переслідуванню, а переслідування представлене Римом — чи язичницьким, чи папським, — що потоптує Єрусалим, буквальний чи духовний. Для адвентистів сьомого дня попередженням до втечі був білль Блера 1888 року. У першому виконанні в історії язичницького Риму християни мали втекти з Єрусалима, а у виконанні папського Риму християни втекли в пустелю. Для адвентизму попередженням було тікати в сільську місцевість.

> “It is no time now for God’s people to be fixing their affections or laying up their treasure in the world. The time is not far distant, when, like the early disciples, we shall be forced to seek a refuge in desolate and solitary places. As the siege of Jerusalem by the Roman armies was the signal for flight to the Judean Christians, so the assumption of power on the part of our nation in the decree enforcing the papal sabbath will be a warning to us. It will then be time to leave the large cities, preparatory to leaving the smaller ones for retired homes in secluded places among the mountains.” Testimonies, volume 5, 464.

> «Нині не час Божому народові прив’язувати своє серце чи збирати собі скарби в цьому світі. Недалекий той час, коли, як і перші учні, ми будемо змушені шукати притулку в пустельних та відлюдних місцях. Як облога Єрусалима римськими військами була сигналом до втечі для християн у Юдеї, так і взяття на себе нашою країною влади у вигляді указу про примусове дотримання папського суботнього дня стане для нас попередженням. Тоді настане час залишити великі міста, готуючись покинути й менші, щоб оселитися у віддалених оселях у відлюдних місцях серед гір». Свідчення, том 5, 464.

“The assumption of power on the part of our nation in the decree enforcing the papal sabbath will be a warning to us,” was fulfilled when the abomination of desolation, in agreement with Mark’s words was “standing where it ought not.” In 1888, the Congress of the United States was considering a law in direct contradiction to a primary element of the Constitution, and at that point Seventh-day Adventists were to leave the cities and move to the country.

«Взяття на себе влади з боку нашої нації через декрет, що примушує дотримуватися папської суботи, буде для нас застереженням», — це сповнилося, коли мерзота спустошення, згідно зі словами Марка, «стояла там, де не слід». У 1888 році Конгрес Сполучених Штатів розглядав закон, що був у прямій суперечності з основним положенням Конституції, і тоді Адвентисти сьомого дня мали залишити міста та переїхати до сільської місцевості.

> “Not one Christian perished in the destruction of Jerusalem. Christ had given His disciples warning, and all who believed His words watched for the promised sign. . . . Without delay they fled to a place of safety—the city of Pella, in the land of Perea, beyond Jordan.” The Great Controversy, 30.

> Жоден християнин не загинув під час руйнування Єрусалима. Христос попередив Своїх учнів, і всі, хто повірив Його словам, виглядали обіцяне знамення. … Не зволікаючи, вони втекли до безпечного місця — міста Пелли, у землі Переї, по той бік Йордану. Велика боротьба, 30.

The prophetic characteristics of the first of the warning signs to flee, represent the third and final fulfillment. Sometimes those prophetic characteristics produce a double fulfillment in the third fulfillment. An example of this is the three Elijah’s. The line of Elijah in his confrontation with Jezebel, Ahab and the prophets of Baal, combined with the characteristics of John the Baptist, the second Elijah, in his confrontation with Herodias, Herod and Salome establish that in the last days, for the third and final fulfillment of a triple application is always in the last days, Elijah and John represent two classes of God’s people. One class represented by Elijah do not die, and the other class represented by John do die. The two classes are also represented in Revelation chapter seven as the one hundred and forty-four thousand, who do not die, and the great multitude that do die.

Пророчі характеристики першої з попереджувальних ознак щодо втечі становлять третє й остаточне сповнення. Іноді ці пророчі характеристики породжують подвійне сповнення у третьому сповненні. Прикладом цього є три Іллі. Лінія Іллі в його протистоянні з Єзавеллю, Ахавом і пророками Ваала, поєднана з характеристиками Івана Хрестителя, другого Іллі, у його протистоянні з Іродіадою, Іродом і Саломією, засвідчує, що в останні дні для третього й остаточного сповнення потрійного застосування, яке завжди припадає на останні дні, Ілля та Іван представляють два класи Божого народу. Один клас, представлений Іллею, не вмирає, а інший, представлений Іваном, вмирає. Ці два класи також представлені в сьомому розділі Об’явлення як сто сорок чотири тисячі, які не вмирають, і велика множина, що вмирає.

In the three Babylon’s a similar element of the prophetic message is that the first Babylon is represented by Nimrod, but the second Babylon is represented by the first and last kings, Nebuchadnezzar and Belshazzar. Nebuchadnezzar represents those in Babylon who will be saved, and Belshazzar, those in Babylon who will be lost.

У трьох Вавилонах спільною рисою пророчого послання є те, що перший Вавилон представлений Німродом, а другий Вавилон — першим і останнім царями, Навуходоносором і Валтасаром. Навуходоносор уособлює тих у Вавилоні, які будуть спасенні, а Валтасар — тих у Вавилоні, які загинуть.

In the last days there are two Sunday laws that are the subject of Bible prophecy. The first is the soon-coming Sunday law in the United States, and the second is the Sunday law that is forced upon the entire world. Those two Sunday laws were typified by the Sunday law of pagan Rome, when in the year 321, Constantine enforced the first Sunday law, followed by the Sunday law of Papal Rome in 538. Pagan Rome is one of several prophetic types that prefigure the United States, and the Sunday law of 321, typifies the soon-coming Sunday law in the United States. The papal Sunday law of 538 typifies the Sunday law that is enforced upon the entire world. The flawed view that the United States is typified by the robbers in Daniel eleven tries to employ the soon-coming Sunday law in the United States as evidence to claim that the Sunday law in the United States proves that the United States is modern Rome, and disregards that there is another Sunday law that is forced upon every nation of the world by the threefold union of the dragon, the beast and false prophet.

В останні дні існує два недільні закони, які є предметом біблійного пророцтва. Перший — це недільний закон, що незабаром буде запроваджений у Сполучених Штатах, а другий — недільний закон, який буде нав’язано всьому світові. Ці два недільні закони були прообразно представлені недільним законом язичницького Риму, коли у 321 році Костянтин запровадив перший недільний закон, а потім — недільним законом папського Риму у 538 році. Язичницький Рим є одним із кількох пророчих прообразів Сполучених Штатів, і недільний закон 321 року є прообразом недільного закону, який незабаром буде запроваджено у Сполучених Штатах. Папський недільний закон 538 року є прообразом недільного закону, який буде нав’язано всьому світові. Хибна думка, що Сполучені Штати типологічно представлені грабіжниками в одинадцятому розділі Даниїла, намагається використати недільний закон, що незабаром буде запроваджений у Сполучених Штатах, як доказ твердження, що недільний закон у Сполучених Штатах доводить, ніби Сполучені Штати — це сучасний Рим, і не враховує, що є ще один недільний закон, який нав’язується кожній нації світу потрійним союзом дракона, звіра і лжепророка.

If a Sunday law in the United States identifies the United States as Modern Rome, then what does the worldwide Sunday law identify? The three Rome’s identify that Modern Rome, which is threefold, will enforce two distinct Sunday laws. The first is in the United States and was typified by Constantine’s Sunday law in 321, and the second is the entire world, as typified by the papal Sunday law of 538. To employ the Sunday law in the United States in the context of a triple application of prophecy to claim that the Sunday law proves who is Modern Rome, is to disregard the prophetic characteristics established by pagan and papal Rome. There are two distinct Sunday laws in the last days, and neither is a proof to identify the robbers of the people are the United States. When the testimony of pagan and papal Rome is misrepresented to uphold a private interpretation, as is currently being done, it demonstrates that those seeking to uphold their private interpretation do not understand type and antitype.

Якщо недільний закон у Сполучених Штатах визначає Сполучені Штати як Сучасний Рим, то що визначає всесвітній недільний закон? Три Рими вказують, що Сучасний Рим, який є потрійним, запровадить два окремі недільні закони. Перший — у Сполучених Штатах і був типологічно представлений недільним законом Константина 321 року, а другий — для всього світу, типологічно представлений папським недільним законом 538 року. Використовувати недільний закон у Сполучених Штатах у контексті потрійного застосування пророцтва, щоб стверджувати, що недільний закон доводить, хто є Сучасним Римом, означає ігнорувати пророчі характеристики, встановлені язичницьким і папським Римом. В останні дні існують два окремі недільні закони, і жоден із них не є доказом того, що грабіжники народу — це Сполучені Штати. Коли свідчення язичницького та папського Риму спотворюється для підтримки приватного тлумачення, як це робиться нині, це свідчить, що ті, хто намагається обстоювати своє приватне тлумачення, не розуміють типу й антитипу.

Pagan Rome is a type of the United States, and papal Rome typifies modern Rome. Along with this misapplication of a triple application of prophecy, and the claim that what is being taught is set in the context of “type and antitype,” is the other failure of defining the “abomination of desolation” as it is represented within the context of a triple application of prophecy.

Язичницький Рим є типом Сполучених Штатів, а папський Рим — типом сучасного Риму. Поряд із цим хибним застосуванням концепції «потрійного застосування пророцтва» та твердженням, що виклад подано в контексті «типу й антитипу», існує ще одна помилка — визначення «мерзоти спустошення» так, як її представлено в контексті потрійного застосування пророцтва.

From the year 66 to the year 70 AD, two Roman generals attacked Jerusalem. Both generals, Cestius and Titus began with a siege, but only one withdrew from the siege for a brief period of time, which providentially allowed the Christians to flee. It was the first siege under Cestius that the Christians recognized the warning to flee. When Titus arrived to carry on the warfare against Jerusalem in the year 70 AD, he began with a siege and did not cease until Jerusalem and the temple were destroyed. The warning of Jesus contains two steps. First is the sign to flee, and thereafter the persecution. In the fulfillment of the warning in the fifth and sixth centuries the Christians separated from the corrupt Roman church before 538, and then the persecution began.

З 66 по 70 рік н. е. двоє римських полководців напали на Єрусалим. Обидва полководці, Цестій і Тит, почали з облоги, але лише один на короткий час зняв облогу, що провидінням дозволило християнам утекти. Саме під час першої облоги, яку очолював Цестій, християни розпізнали попередження тікати. Коли в 70 році н. е. прибув Тит, щоб продовжити війну проти Єрусалима, він розпочав облогу і не припиняв її, доки Єрусалим і храм не були знищені. Попередження Ісуса містить два етапи. Спочатку — знак до втечі, а потім — переслідування. У виконанні цього попередження в п’ятому і шостому століттях християни відокремилися від зіпсутої Римської церкви до 538 року, а потім почалися переслідування.

Paul is very clear that all the recorded history of ancient Israel was written for those living in the last days, and that all those histories were types, although the Greek word “typos,” meaning types is translated as ensamples in his classic presentation of this truth.

Павло дуже ясно стверджує, що вся записана історія давнього Ізраїлю була написана для тих, хто живе в останні дні, і що всі ці історії були типами, хоча грецьке слово «typos», яке означає «типи», у його класичному викладі цієї істини перекладається як «ensamples».

> Now all these things happened unto them for ensamples: and they are written for our admonition, upon whom the ends of the world are come. 1 Corinthians 10:11.

> А все це сталося з ними як приклади; і це написано для нашого напоумлення, на яких прийшли кінці віків. 1 Коринтян 10:11.

The histories in chapter ten which Paul uses to set the context for this truth was not a history of ancient Israel acting righteously.

Історії в десятому розділі, які Павло використовує, щоб окреслити контекст цієї істини, не стосуються праведної поведінки стародавнього Ізраїлю.

> But with many of them God was not well pleased: for they were overthrown in the wilderness. Now these things were our examples, to the intent we should not lust after evil things, as they also lusted. Neither be ye idolaters, as were some of them; as it is written, The people sat down to eat and drink, and rose up to play. Neither let us commit fornication, as some of them committed, and fell in one day three and twenty thousand. Neither let us tempt Christ, as some of them also tempted, and were destroyed of serpents. 1 Corinthians 10:5–9.

> Та до багатьох із них Бог не благоволив, бо вони загинули в пустелі. А це стало нам за приклад, щоб ми не пожадали злого, як і вони пожадали. І не будьте ідолопоклонниками, як деякі з них; як написано: Народ сів їсти й пити, і встав бавитися. І не чинімо блуду, як деякі з них чинили, і за один день полягло двадцять три тисячі. І не випробовуймо Христа, як і деякі з них випробовували, і були знищені зміями. 1 Коринтян 10:5-9.

Sacred history is a record of both the righteousness and unrighteousness of God’s people, but in either record the history is still a type for God’s people living in the last days. The history of the rebellion in Minneapolis in 1888, is a record of unrighteousness, in spite of what Adventist historians’ claim. The rebellion was so profound that Ellen White determined to leave the meeting, and only stayed because an angel told her it was her responsibility to stay and record the rebellion that was a parallel to the rebellion of Korah, Dathan and Abiram in the history of Moses. At that meeting the mighty angel of Revelation chapter eighteen descended, but the message He brought was rejected.

Священна історія є записом як праведності, так і неправедності Божого народу, але в обох випадках ця історія все одно є прообразом для Божого народу, який живе в останні дні. Історія бунту в Міннеаполісі 1888 року — це запис неправедності, попри твердження адвентистських істориків. Бунт був настільки серйозним, що Еллен Вайт вирішила залишити зібрання, і залишилася лише тому, що ангел сказав їй, що її обов’язок — залишитися й задокументувати бунт, який був паралеллю до бунту Корея, Датана та Авірама в історії Мойсея. На тому зібранні зійшов могутній ангел із вісімнадцятого розділу Об’явлення, але послання, яке він приніс, було відкинуте.

That history typified September 11, 2001, when the great buildings of New York city were brought down. That history included the first Sunday law bill that was to be introduced by Senator Blair. His efforts to enforce Sunday as a National Day of Worship failed, but it was part of a sacred history that typified the last days. Senator Blair’s bill was the warning to flee the cities. Before 1888 when Sister White spoke of the necessity of living out of the cities, she spoke in the future tense. She pointed to a time in the near future when God’s people must move to the country. After 1888, all of Sister White’s references to the necessity of country living placed her counsel in the context that the time to be in the country had already arrived. The Blair bill in 1888, was the sign of Sunday enforcement, as Luke put it, in a place where it ought not be. Sunday enforcement was not to be brought into the Congress of the United States, for it was a denial of a primary principle of the Constitution.

Та історія була прообразом 11 вересня 2001 року, коли величні будівлі міста Нью-Йорк були зруйновані. До тієї історії входив перший законопроєкт про недільний закон, який мав внести сенатор Блер. Його спроби запровадити неділю як Національний день поклоніння зазнали невдачі, але це було частиною священної історії, яка слугувала прообразом останніх днів. Законопроєкт сенатора Блера був попередженням про необхідність залишити міста. До 1888 року, коли сестра Вайт говорила про необхідність жити поза містами, вона говорила у майбутньому часі. Вона вказувала на час у недалекому майбутньому, коли Божий народ має переселитися до сільської місцевості. Після 1888 року всі згадки сестри Вайт про необхідність сільського життя подавали її поради в такому контексті, що час жити в сільській місцевості вже настав. Законопроєкт Блера 1888 року був знаком примусового дотримання неділі, як висловився Лука, у місці, де йому не слід бути. Примусове дотримання неділі не мало бути внесене до Конгресу Сполучених Штатів, бо це було запереченням основоположного принципу Конституції.

The history of 1888 was recorded in order to typify the prophetic history that began on September 11, 2001. The Blair Bill in 1888 typified the Patriot Act of 2001. It was the warning that preceded the actual enforcement of the mark of the beast. No one who is following Christ should be living in a city after September 11, 2001. It was the prophetic siege that directed God’s people to flee. And just as there are two Sunday laws that are the subject of the prophetic model of the last days, as represented by the Sunday laws of pagan and papal Rome, both Sunday laws are preceded by the warning to flee.

Історія 1888 року була записана, щоб слугувати прообразом пророчої історії, яка почалася 11 вересня 2001 року. Законопроєкт Блера 1888 року слугував прообразом Патріотичного акта 2001 року. Це було попередження, яке передувало реальному запровадженню знака звіра. Ніхто, хто слідує за Христом, не повинен жити у місті після 11 вересня 2001 року. Це була пророча облога, яка спонукала Божий народ тікати. І так само, як існують два недільні закони, які є предметом пророчої моделі останніх днів, що представлена недільними законами язичницького і папського Риму, обом недільним законам передує попередження про втечу.

For those who profess to be Seventh-day Adventists, they were to prophetically recognize the Patriot Act as a sign to flee the cities for the country in advance of the soon-coming Sunday law. That very same Sunday law was the sign for God’s other flock who are still in Babylon to flee out of Babylon in advance of the Sunday enforcement that is to be brought upon every nation.

Ті, хто називає себе адвентистами сьомого дня, мали розпізнати Патріотичний акт як пророчий знак до втечі з міст у сільську місцевість напередодні скорого запровадження недільного закону. Той самий недільний закон був знаком для іншої Божої отари, яка ще перебуває у Вавилоні, щоб вийти з Вавилону напередодні примусового дотримання неділі, що має бути нав’язане кожному народові.

> “As America, the land of religious liberty, shall unite with the Papacy in forcing the conscience and compelling men to honor the false sabbath, the people of every country on the globe will be led to follow her example.” Testimonies, volume 6, 18.

> «Коли Америка, земля релігійної свободи, об’єднається з Папством, щоб примушувати совість і змушувати людей шанувати фальшиву суботу, люди кожної країни на земній кулі будуть приведені до того, щоб наслідувати її приклад». Свідчення, том 6, 18.

Just as the triple application of the three Elijah’s establishes that there are two classes of God’s people in the last days, the triple application of Rome identifies that there are two distinct Sunday laws. Those who wish to claim that the United States is the robbers of thy people, and therefore the prophetic role of the United States establishes the vision suggest that the soon-coming Sunday law in the United States is the abomination of desolation that Christ identified as a warning for His people to flee from the coming persecution. They fail to identify the distinction between the siege, which is the warning sign to flee, and the second siege that represents when the actual enforcement of a Sunday law begins the persecution of the last days. They fail to address the distinction established upon two witnesses that there is to be two distinct Sunday laws that fulfill prophecy in the last days. In doing so they argue the soon-coming Sunday law in the United States is the warning represented as the abomination of desolation, spoken of by Daniel the prophet, and it is, but not as they define it.

Подібно до того, як потрійне застосування трьох Іллі встановлює, що в останні дні є дві категорії Божого народу, потрійне застосування Риму вказує, що існують два окремі закони про неділю. Ті, хто бажають твердити, що Сполучені Штати — це грабіжники твого народу і що, отже, пророча роль Сполучених Штатів утверджує видіння, стверджують, що близький закон про неділю у Сполучених Штатах є мерзотою спустошення, яку Христос визначив як застереження для Його народу, щоб утекти від прийдешнього переслідування. Вони не розрізняють між облогою, яка є попереджувальним знаком до втечі, і другою облогою, що позначає час, коли фактичне примусове запровадження закону про неділю розпочинає переслідування останніх днів. Вони не беруть до уваги розрізнення, встановлене на підставі двох свідків, що має бути два окремі закони про неділю, які виконують пророцтво в останні дні. Роблячи це, вони твердять, що близький закон про неділю у Сполучених Штатах є попередженням, представленим як мерзота спустошення, про яку говорив пророк Даниїл, і так воно є, але не так, як вони це визначають.

The Sunday law in the United States is the warning for God’s other flock that is still in Babylon to flee from her communion. It is therefore a warning of the coming Sunday law that is enforced upon all the nations.

Недільний закон у Сполучених Штатах є попередженням для іншої Божої отари, яка ще перебуває у Вавилоні, щоб утекти від спільності з нею. Отже, це попередження про прийдешній недільний закон, який буде нав’язаний усім народам.

> “Foreign nations will follow the example of the United States. Though she leads out, yet the same crisis will come upon our people in all parts of the world.” Testimonies, volume 6, 395.

> «Іноземні держави наслідуватимуть приклад Сполучених Штатів. Хоча вона очолить, проте та сама криза спіткає наш народ в усіх частинах світу». Свідчення, том 6, 395.

Their claim is that the Sunday law in the United States is identifying the United States as the symbol which establishes the prophetic vision, but in the context of the warning to flee given by Christ, that Sunday law represents a world-wide warning to the eleventh-hour workers to flee from Babylon.

Вони стверджують, що недільний закон у Сполучених Штатах вказує на Сполучені Штати як на символ, який утверджує пророче видіння, але в контексті Христового попередження тікати цей недільний закон є всесвітнім попередженням для працівників одинадцятої години тікати з Вавилону.

When Sister White addresses the warning to flee, she addresses the Sunday law issue that overtakes the whole world. That movement begins at the Sunday law in the United States. She identifies that the Sunday law in the United States is the warning of the coming persecution.

Коли Сестра Вайт звертається із попередженням тікати, вона розглядає питання недільного закону, який охоплює весь світ. Цей рух починається з недільного закону у Сполучених Штатах. Вона зазначає, що недільний закон у Сполучених Штатах є попередженням про майбутнє переслідування.

> “By the decree enforcing the institution of the papacy in violation of the law of God, our nation will disconnect herself fully from righteousness. When Protestantism shall stretch her hand across the gulf to grasp the hand of the Roman power, when she shall reach over the abyss to clasp hands with spiritualism, when, under the influence of this threefold union, our country shall repudiate every principle of its Constitution as a Protestant and republican government, and shall make provision for the propagation of papal falsehoods and delusions, then we may know that the time has come for the marvelous working of Satan and that the end is near.

> Декретом, що узаконює інститут папства всупереч Божому закону, наша нація остаточно відлучить себе від праведності. Коли протестантизм простягне руку через прірву, щоб схопити руку римської влади, коли він простягнеться над безоднею, щоб потиснути руку спіритизму, коли, під впливом цього потрійного союзу, наша країна зречеться кожного принципу своєї Конституції як протестантської та республіканської держави і забезпечить поширення папських неправд та оман, тоді ми можемо знати, що настав час дивовижної діяльності Сатани і що кінець близький.

> “As the approach of the Roman armies was a sign to the disciples of the impending destruction of Jerusalem, so may this apostasy be a sign to us that the limit of God’s forbearance is reached, that the measure of our nation’s iniquity is full, and that the angel of mercy is about to take her flight, never to return. The people of God will then be plunged into those scenes of affliction and distress which prophets have described as the time of Jacob’s trouble. The cries of the faithful, persecuted ones ascend to heaven. And as the blood of Abel cried from the ground, there are voices also crying to God from martyrs’ graves, from the sepulchers of the sea, from mountain caverns, from convent vaults: ‘How long, O Lord, holy and true, dost Thou not judge and avenge our blood on them that dwell on the earth?’” Testimonies, volume 5, 451.

> Як наближення римських військ було для учнів знаменням близького знищення Єрусалима, так і це відступництво може бути для нас знаком, що межа Божого довготерпіння досягнута, що міра беззаконня нашого народу сповнилася, і що ангел милосердя ось-ось злетить, щоб більше ніколи не повернутися. Тоді Божий народ буде занурений у ті сцени скорботи й страждання, які пророки описали як час Яковової скорботи. Волання переслідуваних вірних підносяться до неба. І як кров Авеля волала з землі, так лунають голоси, що взивають до Бога, з могил мучеників, із морських гробниць, з гірських печер, із монастирських склепів: «Доки, Господи, Святий і Правдивий, не судиш і не мстишся за кров нашу на тих, що живуть на землі?» Свідчення, том 5, 451.

Sister White is identifying the Sunday law in the United States, and identifies it as a “sign” that probationary time for the United States is over. But God’s people in the other nations of the world are also to be confronted with the same test. There is a period of time from the Sunday law in the United States until Michael stands up and human probation closes. When it closes, “the angel of mercy takes her flight.”

Сестра Вайт визначає недільний закон у Сполучених Штатах і окреслює його як "знак" того, що випробувальний час для Сполучених Штатів завершився. Але Божий народ в інших країнах світу також буде поставлений перед тим самим випробуванням. Є період часу від недільного закону у Сполучених Штатах до того, як повстане Михаїл і людський випробувальний час завершиться. Коли він завершується, "ангел милосердя відлітає".

Back to Articles