Article

# The Revelation of Jesus Christ - Number Five

Об’явлення Ісуса Христа — Номер п’ять

Isaiah Forty: Comfort Ye, Comfort Ye

Ісая сорок: Утішайте, утішайте

Author

Jeff Pippenger

Published

October 25, 2023

Formats

PDF
Word

In the first seventeen verses of Isaiah forty the one hundred and forty-four thousand are prophetically located at the end of three and a half days, where they had been lying dead in the streets, while the world rejoiced. All the prophets agree with each other and the prophetic events they present always align with the other prophets, for God is not the author of confusion.

У перших сімнадцяти віршах сорокового розділу Ісаї сто сорок чотири тисячі пророчо показані наприкінці трьох із половиною днів, після того як вони лежали мертвими на вулицях, тоді як світ радів. Усі пророки узгоджуються між собою, і пророчі події, які вони описують, завжди узгоджуються з іншими пророками, бо Бог не є джерелом плутанини.

> And the spirits of the prophets are subject to the prophets. For God is not the author of confusion, but of peace, as in all churches of the saints. 1 Corinthians 14:32, 33.

> І духи пророків коряться пророкам. Бо Бог не є Богом безладу, а миру, як у всіх церквах святих. 1 Коринтян 14:32, 33.

The Comforter, who Jesus promised to send in His absence, was placed into the very first words, of the very first verse, of the twenty-six chapters that make up Isaiah’s final prophetic narrative. “Comfort ye, comfort ye my people, saith your God.” The rule of first mention emphasizes that the following twenty-six chapters is to be understood in reference to the perfect and final fulfillment of the coming of the Comforter.

Утішитель, якого Ісус пообіцяв послати під час Своєї відсутності, був поміщений у самі перші слова першого ж вірша двадцяти шести розділів, що складають заключну пророчу оповідь Ісаї. «Утішайте, утішайте Мій народ, говорить Бог ваш». Правило першої згадки підкреслює, що наступні двадцять шість розділів слід розуміти у відношенні до досконалого та остаточного сповнення приходу Утішителя.

> And I will pray the Father, and he shall give you another Comforter, that he may abide with you forever. . .. But the Comforter, which is the Holy Ghost, whom the Father will send in my name, he shall teach you all things, and bring all things to your remembrance, whatsoever I have said unto you. John 14:16, 26.

> І Я вблагаю Отця, і Він дасть вам іншого Утішителя, щоб із вами перебував повік. А Утішитель, Дух Святий, якого Отець пошле в Ім’я Моє, Він навчить вас усього і нагадає вам усе, що Я вам говорив. Івана 14:16, 26.

The Midnight Cry of the Millerite history is repeated in the history of the one hundred and forty-four thousand.

Опівнічний клич в історії міллеритів повторюється в історії ста сорока чотирьох тисяч.

> “There is a world lying in wickedness, in deception and delusion, in the very shadow of death,—asleep, asleep. Who are feeling travail of soul to awaken them? What voice can reach them? My mind was carried to the future, when the signal will be given. ‘Behold, the Bridegroom cometh; go ye out to meet him.’ But some will have delayed to obtain the oil for replenishing their lamps, and too late they will find that character, which is represented by the oil, is not transferable.” Review and Herald, February 11, 1896.

> Є світ, що лежить у злі, в облуді та омані, в самій тіні смерті,— спить, спить. Хто переживає муки душі, щоб їх розбудити? Який голос може до них дійти? Мою думку було перенесено в майбутнє, коли буде подано сигнал. «Ось Жених гряде; виходьте назустріч йому». Але дехто зволікатиме, щоб придбати олію для поповнення своїх ламп, і запізно вони виявлять, що характер, який представляє олія, не передається. Рев’ю та Геральд, 11 лютого 1896 р.

The question is asked, “what voice can” “awaken” those that are “asleep”? The “voice” that awakens them in Isaiah chapter forty, is the “voice” that “cries” in the “wilderness.”

Поставлено запитання: "який голос може" "пробудити" тих, хто "спить"? Той "голос", що їх пробуджує в сороковому розділі Ісаї, — це "голос", що "волає" в "пустелі".

> Speak ye comfortably to Jerusalem, and cry unto her, that her warfare is accomplished, that her iniquity is pardoned: for she hath received of the Lord’s hand double for all her sins. The “voice” of him that “crieth” in the wilderness. . .. Isaiah 40:2, 3.

> Промовляйте до серця Єрусалима, і кличте до нього, що його служба звершилася, що його беззаконня прощене; бо він узяв із Господньої руки подвійне за всі свої гріхи. "Голос" того, хто "волає" в пустині. . .. Ісая 40:2, 3.

The message of the Midnight Cry is also the message of the latter rain.

Звістка опівнічного крику також є звісткою пізнього дощу.

> “You are getting the coming of the Lord too far off. I saw the latter rain was coming as [suddenly as] the midnight cry, and with ten times the power.” Spalding and Magan, 5.

> «Ви відсуваєте пришестя Господнє занадто далеко. Я бачив, що пізній дощ прийде так само [раптово, як] опівнічний клич і з удесятереною силою». Спалдінґ і Маґан, 5.

One of the many symbols found in the Word of God that represents the latter rain message, is the symbol that is recognized by a doubling of words or phrases. The doubling of words, or phrases is a symbol of the Midnight Cry, or latter rain message in the last days. The symbolism of the doubling of “comfort ye,” places the opening of Isaiah chapter forty in the tarrying time, when the message represented as the Midnight Cry of the parable of the ten virgins is to be recognized and then proclaimed. At that time, Christ sends the Comforter to awaken the sleeping virgins, who are prophetically represented as sleeping, and in some prophetic passages as sleeping, the sleep of death. The first verse of Isaiah forty, is prophetically located three and a half symbolic days ‘after’ the disappointment of July 18, 2020, for that is when the Comforter is sent to awaken those that are asleep. Three and a half days is a symbol of a wilderness, and there is where the “voice” begins to “cry.”

Одним із багатьох символів, що зустрічаються в Слові Божому і представляють звістку пізнього дощу, є символ, який розпізнається за подвоєнням слів чи фраз. Подвоєння слів чи фраз є символом Опівнічного крику, або звістки пізнього дощу в останні дні. Символіка подвоєння «утішайте» розміщує початок сорокового розділу Ісаї в часі зволікання, коли звістка, представлена як Опівнічний крик із притчі про десять дів, має бути розпізнана, а потім проголошена. Того часу Христос посилає Утішителя, щоб пробудити сплячих дів, які пророчно представлені як такі, що сплять, а в деяких пророчих уривках — як такі, що сплять сном смерті. Перший вірш сорокового розділу Ісаї пророчо розташований через три з половиною символічні дні «після» розчарування 18 липня 2020 року, адже саме тоді Утішитель посилається, щоб пробудити тих, хто спить. Три з половиною дні — це символ пустелі, і саме там «голос» починає «волати».

Revelation eleven, Ezekiel thirty-seven, Matthew twenty-five, the history of the Millerites (along with the same waymarks of Millerite history that occur in every reform movement), combine to identify a ‘specific process’ of awakening the sleeping virgins. The process starts with the virgins going to sleep at the disappointment. The period of the tarrying time that began at the disappointment is ultimately recognized as the tarrying time. The last portion of the tarrying time is the development of the message of the Midnight Cry. When the message is established, it is then proclaimed until it reaches its climax, the judgment.

Одинадцятий розділ Об’явлення, тридцять сьомий розділ Єзекіїля, двадцять п’ятий розділ Матвія, історія міллеритів (разом із тими самими віхами міллеритської історії, які трапляються в кожному реформаторському русі) поєднуються, щоб окреслити «конкретний процес» пробудження сплячих дів. Процес починається тим, що діви засинають у момент розчарування. Період часу зволікання, що почався при розчаруванні, зрештою визнається як час зволікання. Остання частина часу зволікання — це розвиток звістки Опівнічного крику. Коли звістка утверджується, її тоді проголошують, аж доки вона не досягне своєї кульмінації — суду.

The messenger represented as the “voice” in Isaiah, asked what the message was that was to be proclaimed. He was told in symbolic language to present the message of Islam. The prophetic message of Islam cannot be separated from the soon-coming Sunday law, for Islam is a trumpet power, and the seven trumpets of Revelation represent God’s judgment upon the powers who pass Sunday laws. Those powers were pagan Rome in 321, a symbol of the dragon; papal Rome in 538, a symbol of the beast; and the soon coming Sunday law in the United States, a symbol of the false prophet.

Посланець, зображений як «голос» у книзі Ісаї, запитав, яке послання слід було проголосити. Йому символічною мовою було наказано проголосити послання ісламу. Пророче послання ісламу не можна відокремити від недільного закону, який невдовзі буде запроваджено, бо іслам є сурмовою силою, а сім сурм Об’явлення символізують Божий суд над силами, що приймають недільні закони. Цими силами були язичницький Рим у 321 році, символ дракона; папський Рим у 538 році, символ звіра; і недільний закон у Сполучених Штатах, який невдовзі буде запроваджено, — символ лжепророка.

In connection with the identification of what the message that the “voice” who had been crying in the wilderness was to proclaim, was the promise that God’s word never fails. The ‘promise and assurance’ that God’s word never fails, is located in the identical prophetic setting that in Habakkuk chapter two, and verse three, is expressed as “at the end it shall speak, and not lie: though it tarry, wait for it; because it will surely come, it will not tarry.” The message of Islam will never fail, it will surely come. The last verse of Isaiah chapter forty, addresses those that wait for the vision in Habakkuk.

У зв’язку з визначенням того, яке саме послання мав проголошувати «голос», що кликав у пустелі, була й обітниця, що Боже слово ніколи не підводить. «Обітниця й запевнення», що Боже слово ніколи не підводить, міститься в тому самому пророчому контексті, який у книзі Авакума, розділ другий, вірш третій, висловлено так: «наприкінці воно заговорить і не збреше; хоч і забариться, чекай на нього, бо воно напевно прийде, не забариться». Послання ісламу ніколи не зазнає невдачі, воно неодмінно прийде. Останній вірш сорокового розділу Ісаї звертається до тих, хто чекає на видіння в Авакума.

> But they that wait upon the Lord shall renew their strength; they shall mount up with wings as eagles; they shall run, and not be weary; and they shall walk, and not faint. Isaiah 40:31.

> А ті, що надіються на Господа, відновлять свою силу; здіймуться на крилах, немов орли; будуть бігти і не втомляться; будуть ходити і не знеможуть. Ісая 40:31.

The “hidden history” of the seven thunders, that is now being unsealed, identifies three waymarks that begin and end with a disappointment. In that symbolic history, there are three waymarks, separated by two periods of time. A disappointment begins the tarrying time. The tarrying time leads to the corrected message and prediction of the Midnight Cry. The message of the Midnight Cry begins a period of proclaiming the message of the Midnight Cry, that leads to a second disappointment, that is represented as judgment. Those three steps, separated by two periods of time, represent the Alpha and Omega, as created in the Hebrew word “truth.”

«Прихована історія» семи громів, яка нині розпечатується, визначає три віхи, а початок і кінець цього ряду позначені розчаруванням. У тій символічній історії є три віхи, розділені двома періодами часу. Розчарування розпочинає час зволікання. Час зволікання веде до скоригованої звістки та пророцтва Опівнічного Крику. Звістка Опівнічного Крику започатковує період проголошення цієї звістки, який приводить до другого розчарування, представленого як суд. Ці три кроки, розділені двома періодами часу, представляють Альфу й Омегу, як це утворено в єврейському слові «істина».

In Ezekiel thirty-seven, Ezekiel also represents the “voice” of Isaiah forty. The voice in Isaiah forty asks, “What shall I cry?” The “voice” in Ezekiel thirty-seven, verse seven, then “prophesied as” he “was commanded.”

У тридцять сьомому розділі Єзекіїля Єзекіїль також уособлює «голос» сорокового розділу Ісаї. Голос у сороковому розділі Ісаї запитує: «Що мені вигукувати?» «Голос» у тридцять сьомому розділі Єзекіїля, у сьомому вірші, тоді «пророкував, як» йому «було наказано».

> So I prophesied as I was commanded: and as I prophesied, there was a noise, and behold a shaking, and the bones came together, bone to his bone. And when I beheld, lo, the sinews and the flesh came up upon them, and the skin covered them above: but there was no breath in them. Ezekiel 37:7, 8.

> І пророкував я, як було мені наказано; і як я пророкував, зчинився шум, і ось — тремтіння, і кості зійшлися разом, кістка до своєї кістки. І я побачив — аж ось жили та плоть виросли на них, і шкіра покрила їх зверху; але подиху в них не було. Єзекіїль 37:7, 8.

Ezekiel’s first prophecy brought the bones and flesh together, but they were not yet alive. “So,” Ezekiel “prophesied as he” was “commanded” a second time. The second prophecy brought the bodies to life. The two prophecies are typified by the creation of Adam.

Перше пророцтво Єзекіїля з'єднало кістки й плоть разом, але вони ще не були живі. "Отже," Єзекіїль "пророкував, як йому" було "наказано" вдруге. Друге пророцтво оживило тіла. Два пророцтва мають прообраз у створенні Адама.

> And the Lord God formed man of the dust of the ground, and breathed into his nostrils the breath of life; and man became a living soul. Genesis 2:7.

> І Господь Бог створив людину з пороху землі, і вдихнув у ніздрі її дихання життя; і стала людина душею живою. Буття 2:7.

The two-step process of bringing the dead dry bones to life is first mentioned in the creation of Adam, thus emphasizing that God’s prophetic Word is also His creative power. God first “formed” Adam, and Ezekiel’s first prophecy brought the bones and bodies together, then God “breathed into his nostrils the breath of life; and man became a living soul.”

Двоступеневий процес оживлення мертвих сухих кісток уперше згадано при створенні Адама, що підкреслює, що Боже пророче Слово є також Його творчою силою. Спочатку Бог «сформував» Адама, і перше пророцтво Єзекіїля з’єднало кістки та тіла, а потім Бог «вдихнув у його ніздрі подих життя; і людина стала живою душею».

Ezekiel’s second prophecy was directed “unto the wind,” not unto the bones, for he was told to “say to the wind,” “Come from the four winds, O breath, and breathe upon these slain, that they may live.” Ezekiel’s second prophecy, which brings the dead bodies to life as a mighty army, was directed, not at the dead bodies, but at the wind. It was a command to the wind to breathe upon the bodies. The first time the word “breath” is mentioned in God’s Word is the creation of Adam, and it is there defined as the breath of life, and what brings life into the dead bodies, comes from the four winds.

Друге пророцтво Єзекіїля було звернене «до вітру», а не до кісток, бо йому було сказано: «Скажи вітрові: „Прийди з чотирьох вітрів, о, подиху, і дихни на цих убитих, щоб вони ожили“». Друге пророцтво Єзекіїля, яке оживляє мертві тіла, так що вони стають могутнім військом, було звернене не до мертвих тіл, а до вітру. Це був наказ вітрові дихнути на тіла. Уперше слово «подих» у Божому Слові згадується при створенні Адама, і там його названо подихом життя, а те, що приносить життя в мертві тіла, приходить із чотирьох вітрів.

> “Angels are holding the four winds, represented as an angry horse seeking to break loose and rush over the face of the whole earth, bearing destruction and death in its path.

> Ангели стримують чотири вітри, зображені у вигляді розлюченого коня, що прагне вирватися і пронестися по всій поверхні землі, несучи на своєму шляху руйнування та смерть.

> “Shall we sleep on the very verge of the eternal world? Shall we be dull and cold and dead? Oh, that we might have in our churches the Spirit and breath of God breathed into His people, that they might stand upon their feet and live.” Manuscript Releases, volume 20, 217.

> "Невже ми будемо спати на самому порозі вічного світу? Невже ми будемо млявими, холодними й мертвими? О, якби в наших церквах Дух Божий і Його подих були вдихнуті в Його народ, щоб вони стали на свої ноги й жили." Випуски рукописів, том 20, 217.

The two questions here are shall we sleep, and shall we be dead?…two terms for the same prophetic condition. The message of the four winds that are being restrained by angels, is the message that causes the breath of God to enter the dead and causes them to stand up and live. The message of the four winds is the message of the angry horse of Islam. The message of the four winds in the book of Revelation, is the sealing message. The sealing message of Revelation seven, verse one through three, is the message that identifies that the four winds are restrained, until the servants of God are sealed.

Два запитання тут такі: чи спатимемо ми, і чи будемо ми мертвими? … це два вислови, що позначають один і той самий пророчий стан. Послання чотирьох вітрів, які стримуються ангелами, — це послання, завдяки якому подих Божий входить у мертвих і вони встають і оживають. Послання чотирьох вітрів — це послання розгніваного коня ісламу. Послання чотирьох вітрів у книзі Об’явлення — це послання про запечатування. Послання про запечатування в Об’явленні, розділ сьомий, вірші з першого по третій, — це послання, яке вказує, що чотири вітри стримуються, доки не будуть запечатані раби Божі.

> And after these things I saw four angels standing on the four corners of the earth, holding the four winds of the earth, that the wind should not blow on the earth, nor on the sea, nor on any tree. And I saw another angel ascending from the east, having the seal of the living God: and he cried with a loud voice to the four angels, to whom it was given to hurt the earth and the sea, Saying, Hurt not the earth, neither the sea, nor the trees, till we have sealed the servants of our God in their foreheads. Revelation 7:1–3.

> І після цього я побачив чотирьох ангелів, які стояли на чотирьох кутах землі, стримуючи чотири вітри землі, щоб вітер не дув ані на землю, ані на море, ані на жодне дерево. І я побачив іншого ангела, що підіймався зі сходу, маючи печать Бога Живого: і він крикнув голосом гучним до чотирьох ангелів, яким було дано шкодити землі й морю, кажучи: Не шкодьте ні землі, ні морю, ані деревам, доки ми не запечатаємо слуг нашого Бога на їхніх чолах. Об'явлення 7:1–3.

Ezekiel’s second prophecy was directed to the wind, and the life that the wind delivered unto the bodies came from the message of the four winds. In verses eight through ten, in Ezekiel thirty-seven the words that appear either as “wind” or “breath” is the same Hebrew word in each occurrence. God breathed into Adam, the breath of life, and in Ezekiel the breath of life is the message of the sealing of the one hundred and forty-four thousand that comes from the four winds. That message delivers God’s creative power to the bodies that have been brought together in the valley of death, by the first message. The message of the four winds is the message of Islam bringing judgment upon the United States for the Sunday law. It is the message of the Midnight Cry.

Друге пророцтво Єзекіїля було звернене до вітру, і життя, яке вітер приніс тілам, прийшло від вістки чотирьох вітрів. У віршах з восьмого по десятий, у 37-му розділі Єзекіїля, слово, яке подається то як «вітер», то як «дихання», у кожному випадку є тим самим єврейським словом. Бог вдихнув у Адама подих життя, а в Єзекіїля подих життя — це вістка про запечатання ста сорока чотирьох тисяч, що походить від чотирьох вітрів. Ця вістка передає Божу творчу силу тілам, які були зібрані в долині смерті першою вісткою. Вістка чотирьох вітрів — це вістка ісламу, який приносить суд Сполученим Штатам за недільний закон. Це вістка Опівнічного кличу.

The hidden history of the seven thunders begins with a disappointment, which begins the tarrying time. In Revelation eleven when the two prophets were slain on July 18, 2020, the tarrying time began. Ezekiel was among the dead when the Lord asked Ezekiel if the two witnesses that are dead in the street could live.

Прихована історія семи громів починається з розчарування, що розпочинає час зволікання. В одинадцятому розділі Одкровення, коли 18 липня 2020 року було вбито двох пророків, почався час зволікання. Єзекіїль був серед мертвих, коли Господь запитав Єзекіїля, чи можуть ожити два свідки, які мертві на вулиці.

> The hand of the Lord was upon me, and carried me out in the spirit of the Lord, and set me down in the midst of the valley which was full of bones, And caused me to pass by them round about: and, behold, there were very many in the open valley; and, lo, they were very dry. And he said unto me, Son of man, can these bones live? And I answered, O Lord God, thou knowest. Ezekiel 37:1–3.

> І була на мені рука Господня, і Він вивів мене Духом Господнім, і поставив мене посеред долини, що була повна кісток. І провів мене довкола них; і ось, їх було дуже багато на поверхні долини, і ось, вони були дуже сухі. І сказав Він до мене: Сину людський, чи можуть ожити ці кістки? І відповів я: О, Господи Боже, Ти знаєш. Єзекіїль 37:1-3.

In verse seven, when Ezekiel delivers the first of the two prophecies the message was simply, “O ye dry bones, hear the word of the Lord.” John, in the Revelation records, “blessed are those who hear the words of the prophecy of this book.” Ezekiel represents the dead dry bones who are blessed, as those who hear Ezekiel’s command to hear the Word of the Lord, and His Word is Truth. In chapter two of Ezekiel, the experience of those who hear God’s word is described.

У сьомому вірші, коли Єзекіїль проголошує перше з двох пророцтв, послання було простим: «О ви, сухі кістки, слухайте слово Господнє». Іван в Одкровенні записує: «Блаженні ті, що слухають слова пророцтва цієї книги». Єзекіїль змальовує мертві сухі кості як благословенних — тих, що слухають повеління Єзекіїля слухати Слово Господнє, а Його Слово — істина. У другому розділі книги Єзекіїля описано досвід тих, хто слухає Боже слово.

> And he said unto me, Son of man, stand upon thy feet, and I will speak unto thee. And the spirit entered into me when he spake unto me, and set me upon my feet, that I heard him that spake unto me. Ezekiel 2:1, 2.

> І сказав мені: Сину людський, стань на ноги свої, і я говоритиму до тебе. І дух увійшов у мене, коли він говорив до мене, і поставив мене на ноги мої, так що я почув того, хто говорив до мене. Єзекіїль 2:1, 2.

In Revelation eleven, when the dead bodies hear the Word of the Lord, the Comforter enters into them and they stand on their feet. It is the Comforter that sets them on their feet.

В одинадцятому розділі Одкровення, коли мертві тіла чують Слово Господнє, Утішитель входить у них, і вони стають на ноги. Саме Утішитель ставить їх на ноги.

> And after three days and an half the Spirit of life from God entered into them, and they stood upon their feet; and great fear fell upon them which saw them. Revelation 11:11.

> І через три з половиною дні дух життя від Бога увійшов у них, і вони стали на ноги свої; і великий страх упав на тих, хто бачив їх. Об'явлення 11:11.

The standing up of the dead is step number one, in a two-step process that raises them out of their graves to become the ensign that is lifted up at the judgment of the Sunday law. When they stand in chapter eleven, “great fear” comes upon those that see them.

Воскресіння мертвих — це перший крок у двохетапному процесі, який виводить їх із могил, щоб вони стали стягом, що підноситься на суді недільного закону. Коли вони стають на ноги в одинадцятому розділі, "великий страх" охоплює тих, хто їх бачить.

> And he shall pass over to his strong hold for fear, and his princes shall be afraid of the ensign, saith the Lord, whose fire is in Zion, and his furnace in Jerusalem. Isaiah 31:9.

> І він від страху перейде до своєї твердині, а його князі злякаються стяга, говорить Господь, у Якого вогонь у Сіоні, а горнило Його в Єрусалимі. Ісая 31:9.

The Midnight Cry message of Millerite history was the second part of the second angel’s message. The second angel’s message produced a separation of the Millerites from the churches that were then identified as the daughters of Babylon, and the faithful were called out to come and stand with the Millerites. A ‘body’ of believers was formed by that message, and then the second step was the message of the Midnight Cry that joined and added power to the second message. The Millerites then became a mighty army that took the message like a tidal wave across the land. That two-step process is the two voices of Revelation eighteen, and it is the identical process of the resurrection of the dead dry bones in Ezekiel who were slain in the street of Revelation eleven.

Вістка Опівнічного кличу в історії міллеритів була другою частиною другої ангельської вістки. Друга ангельська вістка спричинила відокремлення міллеритів від церков, які тоді було ототожнено з дочками Вавилону, і вірних було покликано вийти та стати разом із міллеритами. Тією вісткою було сформовано «тіло» віруючих, а другим кроком стала вістка Опівнічного кличу, що приєдналася й додала сили другій вістці. Тоді міллерити стали могутнім військом, яке понесло цю вістку, немов приливна хвиля, по всій країні. Цей двоетапний процес — це два голоси Об’явлення вісімнадцятого розділу, і це тотожний процес воскресіння мертвих сухих кісток у Єзекіїля, які були вбиті на вулиці одинадцятого розділу Об’явлення.

> “Angels were sent to aid the mighty angel from heaven, and I heard voices which seemed to sound everywhere, Come out of her, my people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues; for her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities. This message seemed to be an addition to the third message, and joined it, as the midnight cry joined the second angel’s message in 1844.” Spiritual Gifts, volume 1, 195, 196.

> Ангели були послані, щоб допомогти могутньому ангелові з неба, і я чув голоси, що, здавалося, лунали звідусіль: «Вийдіть із неї, народе Мій, щоб ви не стали учасниками її гріхів і щоб ви не прийняли її пошестей; бо гріхи її сягнули аж до неба, і Бог згадав її беззаконня». Ця звістка, здавалося, була доповненням до третьої звістки й з’єдналася з нею, як опівнічний крик з’єднався зі звісткою другого ангела в 1844 році. Духовні дари, том 1, 195, 196.

The first waymark in the hidden history of the seven thunders, is the disappointment which begins the tarrying time. The tarrying time is a period of time that is represented as three and a half days, which is a symbol of the wilderness. At the end of the forty years of wandering in the wilderness, Joshua led a mighty army into the Promised Land. At the end of the three and a half days, Ezekiel is taken to the valley of death, and is told to command the dead bodies to “hear the word of the Lord.” Ezekiel is a “voice” crying in the wilderness. The command to hear the Word of the Lord brings the body parts together, but they are not yet alive, they are not yet an army, they are not yet sealed. The “word of the Lord” which is spoken by Ezekiel in chapter two, identifies that when the Comforter arrives, God’s people stand, while they simultaneously hear the Word of the Lord. Christ promised He would send the Comforter, three and a half days after they were murdered in the street.

Першою віхою в прихованій історії семи громів є розчарування, що починає час зволікання. Час зволікання — це період, представлений як три з половиною дні, що є символом пустелі. Наприкінці сорока років мандрів у пустелі Ісус Навин повів могутнє військо в Обітовану землю. Наприкінці трьох із половиною днів Єзекіїля відводять до долини смерті, і йому кажуть наказати мертвим тілам: «Слухайте Слово Господнє». Єзекіїль — «голос», що кличе в пустелі. Наказ слухати Слово Господнє зводить частини тіла докупи, але вони ще не живі, вони ще не є військом, вони ще не запечатані. «Слово Господнє», яке промовляє Єзекіїль у другому розділі, показує, що коли приходить Утішитель, Божий народ стає на ноги, водночас чуючи Слово Господнє. Христос обіцяв, що пошле Утішителя через три з половиною дні після того, як їх було вбито на вулиці.

Once standing, the bodies ‘who are not yet alive,’ are going to be given a second prophecy. The “voice that crieth in the wilderness” in Isaiah, asks what the prophecy is that he is to cry? The “message” that both Ezekiel, and the “voice” in Isaiah forty are commanded to present, is the message of Islam. When that prophecy is delivered, “Adam” comes to life as a mighty army. The living two witnesses then proclaim the message of Islam’s judgment upon the United States, because of the passage of the soon-coming Sunday law. The judgment of the Sunday law is the third waymark of the hidden history of the seven thunders. When it is fulfilled, the army is lifted up as an ensign to heaven, and is represented in Revelation fourteen.

Щойно вони встануть на ноги, тіла «які ще не живі» отримають друге пророцтво. «Голос того, хто кличе в пустелі» в Ісаї запитує, яке пророцтво він має виголошувати? «Звістка», яку наказано проголосити і Єзекіїлю, і «голосу» в сороковому розділі Ісаї, — це звістка ісламу. Коли це пророцтво буде виголошене, «Адам» оживає як могутнє військо. Тоді два живі свідки проголошують звістку про суд ісламу над Сполученими Штатами через близьке ухвалення недільного закону. Суд недільного закону — це третя віха прихованої історії семи громів. Коли це сповниться, військо буде піднесене як знамено до неба і буде представлене в чотирнадцятому розділі Одкровення.

> “I have had an experience in the first, second, and third angels’ messages. The angels are represented as flying in the midst of heaven, proclaiming to the world a message of warning, and having a direct bearing upon the people living in the last days of this earth’s history. No one hears the voice of these angels, for they are a symbol to represent the people of God who are working in harmony with the universe of heaven. Men and women, enlightened by the Spirit of God and sanctified through the truth, proclaim the three messages in their order.” Selected Messages, book 2, 387.

> "Я маю досвід у першій, другій і третій ангельській вістці. Ангели зображені як ті, що летять посеред неба, проголошуючи світові вістку застереження, яка має безпосередній стосунок до людей, що живуть в останні дні історії цієї землі. Ніхто не чує голосу цих ангелів, бо вони є символом, який представляє Божий народ, що працює в гармонії з небесним всесвітом. Чоловіки й жінки, просвітлені Духом Божим і освячені через істину, проголошують три вістки у встановленому порядку." Вибрані вісті, книга 2, 387.

The ensign that is lifted up is the third angel that is flying in the midst of heaven, warning mankind against accepting the mark of the beast. The mighty army continues to present that message to the world, until Michael stands up and human probation closes.

Піднесений стяг — це третій ангел, що летить посеред неба, застерігаючи людство від прийняття знака звіра. Могутнє військо продовжує проголошувати це послання світові, аж доки Михаїл не стане і не закінчиться випробувальний час для людства.

We will continue these thoughts in the next article.

Ми продовжимо ці міркування у наступній статті.

> And at midnight there was a cry made, Behold, the bridegroom cometh; go ye out to meet him. Matthew 25:6.

> А опівночі пролунав крик: Ось жених іде; виходьте назустріч йому. Матвія 25:6.

Back to Articles