Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Twenty-Seven

Книга пророка Йоеля і Лаодикійська Церква Адвентистів Сьомого Дня - Номер двадцять сім

Number Twenty-Seven

Номер двадцять сім

Author

Jeff Pippenger

Published

January 14, 2026

Formats

PDF
Word

We are recording the truths which the Lion of the tribe of Judah is now unsealing. We are aligning truths in order to address the message of Joel, which Peter identified as the message of the latter rain in the book of Acts. We are approaching the truths that are now in the process of fulfillment, as the truths that accomplish the final separation of the two classes that are always manifested when a testing truth is unsealed. We also are addressing these very same unsealed truths as not only the words of the third angel who separates, but also as the words that accomplish the sealing of the one hundred and forty-four thousand. The third angel both purges and purifies.

Ми записуємо істини, печаті з яких Лев із племені Юди тепер знімає. Ми узгоджуємо істини, щоб розглянути вістку Йоеля, яку Петро у книзі Дій апостолів назвав вісткою пізнього дощу. Ми розглядаємо ті істини, які нині сповнюються, як істини, що звершують остаточне розділення двох класів, які завжди виявляються, коли розкривається випробувальна істина. Ми також розглядаємо ці самі розкриті істини не лише як слова третього ангела, що відділяє, але й як слова, які здійснюють запечатування ста сорока чотирьох тисяч. Третій ангел і відсіює, і очищує.

Since July of 2023, the Lion of the tribe of Judah has been progressively unsealing truths associated with the external and internal lines in the history of the remnant people of God. We are now opening the book of Matthew, for the purpose of understanding the role of Peter. Peter is a symbol of Christ’s covenant relationship with His Christian bride—the church that He would build upon the Rock. Peter represents the first and also the last Christian bride. Peter is represented as that very symbol in the middle verse of chapters eleven and twenty-two of Matthew, and those chapters are the middle chapters of Genesis and Revelations’ parallel lines of chapter eleven to twenty-two. Peter is representing the one hundred and forty-four thousand in the latter days, and in the passage, he is at Caesarea Philippi, which is Panium of Daniel 11:13–15.

Починаючи з липня 2023 року, Лев із Юдиного племені поступово розкриває істини, пов’язані із зовнішніми та внутрішніми лініями в історії останку Божого народу. Тепер ми відкриваємо Євангеліє від Матвія, щоб зрозуміти роль Петра. Петро є символом заповітних стосунків Христа з Його християнською нареченою — Церквою, яку Він збудує на Скелі. Петро представляє як першу, так і останню християнську наречену. Петро представлений саме цим символом у середньому вірші одинадцятого та двадцять другого розділів Євангелія від Матвія, а ці розділи є середніми розділами паралельних ліній Книги Буття та Книги Об’явлення від одинадцятого до двадцять другого розділу. Петро представляє сто сорок чотири тисячі в останні дні, і в цьому уривку він перебуває в Кесарії Пилиповій, що є Паніумом у Даниїла 11:13–15.

Peter is at Panium, and He is also located at the day of Pentecost, in the upper room at the third hour, and then in the temple at the ninth hour. The six hours represent the period of time when the one hundred and forty-four thousand are sealed leading up to the arrival of the Sunday law. The crucifixion of Christ also began at the third hour and He died at the ninth hour, which led to the resurrection, that began the Pentecostal season that ended with Peter at Pentecost at the third and ninth hour. When Providence sent the gospel to the Gentiles, Cornelius sent for Peter at the ninth hour. The third hour also represented the morning offering and the ninth hour the evening offering.

Петро перебуває в Паніумі, і також у день П’ятидесятниці — у верхній світлиці о третій годині, а потім у храмі о дев’ятій годині. Шість годин символізують період, протягом якого запечатуються сто сорок чотири тисячі, що передує настанню недільного закону. Розп’яття Христа також розпочалося о третій годині, і Він помер о дев’ятій годині, що привело до воскресіння, яке розпочало п’ятидесятницький період і завершилося Петром у день П’ятидесятниці о третій та дев’ятій годинах. Коли Провидіння послало Євангеліє язичникам, Корнилій послав по Петра о дев’ятій годині. Третя година також означала ранкове приношення, а дев’ята — вечірнє приношення.

The six-hour period was represented by the period of the Exeter Camp meeting and the great disappointment of October 22, 1844. In Acts, Peter is represented as coming into unity with the others who make up the one hundred and forty-four thousand at the end of chapter one, when Judas is replaced with Matthias. The number has then been made up. There is a specific progression identified in the story.

Шестигодинний період був представлений періодом таборового зібрання в Ексетері та великим розчаруванням 22 жовтня 1844 року. У Діях апостолів Петра зображено як такого, що входить в єдність з іншими, які становлять сто сорок чотири тисячі, наприкінці першого розділу, коли Юду було замінено Матієм. Тоді кількість стала повною. У цій розповіді окреслено певну послідовність.

Peter is first in the upper room, and thereafter in the temple. When he is in the upper room it is the third hour, and in the temple, it is the ninth hour. The presentation at the third hour produced the baptism of three thousand souls.

Петро спершу у верхній кімнаті, а згодом у храмі. Коли він у верхній кімнаті, це третя година, а в храмі — дев’ята. Проповідь о третій годині призвела до хрещення трьох тисяч душ.

> Then they that gladly received his word were baptized: and the same day there were added unto them about three thousand souls. Acts 2:41.

> Тоді ті, що з радістю прийняли його слово, охрестилися; і того ж дня до них приєдналося близько трьох тисяч душ. Дії Апостолів 2:41.

From the numbering at the end of chapter one, until the temple at the ninth hour the period represents the sealing of the one hundred and forty-four thousand.

Період від перерахування наприкінці першого розділу аж до храму о дев’ятій годині означає запечатування ста сорока чотирьох тисяч.

The one hundred and forty-four thousand will present the message of justification by faith, which is the third angel’s message in verity. Justification is the work of God in laying the glory of man in the dust, as Sister White has so aptly noted.

Сто сорок чотири тисячі проголосять вістку виправдання вірою, яка є третьою ангельською вісткою в істині. Виправдання — це Божа праця, яка повалює людську славу в порох, як слушно зауважила сестра Вайт.

> “What is justification by faith? It is the work of God in laying the glory of man in the dust, and doing for man that which it is not in his power to do for himself. When men see their own nothingness, they are prepared to be clothed with the righteousness of Christ. When they begin to praise and exalt God all the day long, then by beholding they are becoming changed into the same image. What is regeneration? It is revealing to man what is his own real nature, that in himself he is worthless. These lessons you have never learned. Oh, that you could realize the value of the human soul.” Manuscript Releases, volume 20, 117.

> "Що таке виправдання вірою? Це діло Боже — повергнути людську славу в порох і зробити для людини те, чого їй не під силу зробити для себе. Коли люди бачать власну нікчемність, вони готові бути зодягненими у праведність Христа. Коли вони починають прославляти й звеличувати Бога увесь день, тоді, споглядаючи, вони перетворюються в той самий образ. Що таке відродження? Це відкриття людині її справжньої природи, а саме, що сама по собі вона нічого не варта. Цих уроків ви ніколи не засвоїли. О, якби ви могли усвідомити цінність людської душі." Рукописні публікації, том 20, 117.

An example of the message of justification as presented by the one hundred and forty-four thousand is Gideon, who is a covenant man, for his name was changed to Jerubbaal. Gideon’s message consisted of him placing a lit torch inside an earthen vessel, then smashing the vessel, blowing a trumpet and crying out, “the sword of the Lord and Gideon.” The sword of Gideon was also the Lord’s sword, for the sword is God’s Word, which is the combination of Divinity with humanity. That message was represented by the trumpet and his shout, as he broke the vessel. The vessel is humanity, that must be broken, or humbled into the dust, so the glory of God’s light might shine forth.

Прикладом звістки про виправдання, як її проголошують ті сто сорок чотири тисячі, є Гедеон, який є людиною завіту, бо його ім’я було змінене на Єруббаал. Звістка Гедеона полягала в тому, що він поклав запалений смолоскип у глиняну посудину, потім розбив посудину, затрубив у сурму й вигукнув: «Меч Господній і Гедеонів». Меч Гедеона був також мечем Господнім, бо меч — це Боже Слово, яке є поєднанням Божества з людськістю. Ту звістку представляли сурма та його вигук, коли він розбивав посудину. Посудина — це людство, яке має бути зламане, або упокорене до пороху, щоб слава Божого світла засяяла.

Before proclaiming the message Gideon gathered 300 men through a testing process. When the process ended, Gideon had three hundred men. 300 is a tithe of the three thousand at Pentecost. They represent the army that is raised up in Ezekiel thirty-seven, who enter into the everlasting covenant.

Перш ніж проголосити послання, Гедеон зібрав 300 чоловіків шляхом випробування. Коли випробування завершилося, у Гедеона було триста чоловіків. 300 — це десятина з трьох тисяч у день П’ятидесятниці. Вони представляють військо, яке піднімається у тридцять сьомому розділі книги Єзекіїля та входить у вічний заповіт.

> So I prophesied as he commanded me, and the breath came into them, and they lived, and stood up upon their feet, an exceeding great army. Then he said unto me, Son of man, these bones are the whole house of Israel: behold, they say, Our bones are dried, and our hope is lost: we are cut off for our parts. Ezekiel 37:10, 11.

> І я пророкував, як він мені наказав, і подих увійшов у них, і вони ожили, і стали на ноги свої, вельми велике військо. Потім він сказав мені: Сину людський, ці кості — увесь дім Ізраїлів: ось вони кажуть: Наші кості посхли, і наша надія загинула: нас відтято. Єзекіїля 37:10, 11.

The house of Israel is cut off for their parts, and Ezekiel is going to illustrate how the parts of Judah and Ephraim that have been cut off will become one nation. That army is made up of two sticks that have been apart, but that are joined into one stick, when they enter into covenant with God.

Дім Ізраїля розсічений на частини, а Єзекіїль збирається показати, як частини Юди та Єфрема, що були відсічені, стануть одним народом. Те військо складається з двох палиць, які були розділені, але з’єднуються в одну палицю, коли вони вступають у завіт з Богом.

> Moreover I will make a covenant of peace with them; it shall be an everlasting covenant with them: and I will place them, and multiply them, and will set my sanctuary in the midst of them for evermore. My tabernacle also shall be with them: yea, I will be their God, and they shall be my people. And the heathen shall know that I the Lord do sanctify Israel, when my sanctuary shall be in the midst of them for evermore. Ezekiel 37:26–28.

> До того ж укладу з ними заповіт миру; він буде для них вічним заповітом. І поселю їх, і розмножу їх, і поставлю святиню Мою посеред них навіки. І оселя Моя також буде з ними: Я буду їхнім Богом, а вони будуть Моїм народом. І пізнають народи, що Я, Господь, освячую Ізраїля, коли святиня Моя буде посеред них навіки. Єзекіїля 37:26–28.

The “heathen shall know that the Lord” sanctifies Israel, when He puts His sanctuary into their midst. The joining of God’s sanctuary to God’s people represents the joining of the human temple with the divine temple, and when that occurs, God’s faithful 300 are sealed, and the world can only be warned by seeing a people who are sanctified during the Sunday law crisis.

"Язичники пізнають, що Господь" освячує Ізраїля, коли Він помістить Свою святиню посеред них. Поєднання Божої святині з Божим народом означає поєднання людського храму з божественним храмом, і коли це станеться, 300 Божих вірних будуть запечатані, і світ може бути попереджений лише коли побачить народ, який освячується під час кризи недільного закону.

> “The work of the Holy Spirit is to convince the world of sin, of righteousness and of judgment. The world can only be warned by seeing those who believe the truth sanctified through the truth, acting upon high and holy principles, showing in a high, elevated sense, the line of demarcation between those who keep the commandments of God, and those who trample them under their feet. The sanctification of the Spirit signalizes the difference between those who have the seal of God, and those who keep a spurious rest-day. When the test comes, it will be clearly shown what the mark of the beast is. It is the keeping of Sunday. Those who after having heard the truth, continue to regard this day as holy, bear the signature of the man of sin, who thought to change times and laws.” Bible Training School, December 1, 1903.

> "Діяльність Святого Духа полягає в тому, щоб переконувати світ у грісі, у праведності та в суді. Світ можна застерегти лише тоді, коли він побачить, що ті, хто вірить істині, освячені через істину, діють за високими й святими принципами, виразно окреслюючи чітку межу між тими, хто дотримується Божих заповідей, і тими, хто топче їх під ногами. Освячення Духом засвідчує відмінність між тими, хто має Божу печатку, і тими, хто дотримується неправдивого дня відпочинку. Коли прийде випробування, буде ясно показано, що таке знак звіра. Це — дотримання неділі. Ті, хто, почувши істину, продовжують вважати цей день святим, носять ознаку людини гріха, яка задумала змінити часи й закони." Школа біблійної підготовки, 1 грудня 1903 року.

God’s sanctuary is joined to His church when the church transforms from the church militant unto the church triumphant. The covenant referred to by Ezekiel, is set forth in connection with the joining of the two sticks, that form one nation.

Боже святилище єднається з Його церквою, коли церква перетворюється з воюючої на торжествуючу. Заповіт, на який посилається Єзекіїль, викладено у зв’язку зі з’єднанням двох палиць, що утворюють один народ.

> Say unto them, Thus saith the Lord God; Behold, I will take the stick of Joseph, which is in the hand of Ephraim, and the tribes of Israel his fellows, and will put them with him, even with the stick of Judah, and make them one stick, and they shall be one in mine hand. And the sticks whereon thou writest shall be in thine hand before their eyes. And say unto them,

> Скажи їм: Так говорить Господь Бог: Ось Я візьму жезл Йосипа, що в руці Єфрема, а також племена Ізраїля, його приятелів, і приєднаю їх до нього, до жезла Юдиного, і вчиню їх одним жезлом, і вони будуть одне в Моїй руці. А жезли, на яких ти пишеш, будуть у твоїй руці перед їхніми очима. І скажеш до них,

> Thus saith the Lord God; Behold, I will take the children of Israel from among the heathen, whither they be gone, and will gather them on every side, and bring them into their own land: And I will make them one nation in the land upon the mountains of Israel; and one king shall be king to them all: and they shall be no more two nations, neither shall they be divided into two kingdoms any more at all: Neither shall they defile themselves any more with their idols, nor with their detestable things, nor with any of their transgressions: but I will save them out of all their dwellingplaces, wherein they have sinned, and will cleanse them: so shall they be my people, and I will be their God. Ezekiel 37:19–23.

> Так говорить Господь Бог: Ось, я візьму дітей Ізраїля з-поміж язичників, куди вони пішли, і зберу їх з усіх боків та приведу їх до їхньої землі: І зроблю їх одним народом у краї на горах Ізраїля; і один цар буде царювати над усіма ними; і вони вже не будуть двома народами, і вже більше не будуть поділені на два царства зовсім: І не будуть вони більше занечищувати себе своїми ідолами, ані своїми мерзотами, ані жодним зі своїх переступів; але я спасу їх із усіх їхніх осель, у яких вони згрішили, і очищу їх; і вони будуть моїм народом, а я буду їхнім Богом. Єзекіїль 37:19-23.

The stick of Ephraim and the stick of Judah are the two 2520 year scatterings against Ephraim and Judah that reached their conclusion on 1798 and October 22, 1844, respectively. They became the single nation of modern spiritual Israel on October 22, 1844, when the work of cleansing His people, or His sanctuary began. That history typifies the history of the one hundred and forty-four thousand who will be purged and purified (cleansed) by the Messenger of the Covenant who suddenly comes to his temple at the Sunday law. When that purging is fulfilled, just in advance of the Sunday law, the church triumphant will have a king over them, and that king is David, who began his reign at thirty years old. It is the same David that in Matthew chapter one, is the fourteenth generation since Abraham. This identifies a third witness of David at the Sunday law. The mighty army that is raised up from the two sticks is led by king David, when the church is purged of tares.

Палиця Єфрема і палиця Юди — це два 2520-річні розсіяння проти Єфрема та Юди, які завершилися у 1798 році та 22 жовтня 1844 року відповідно. Вони стали єдиним народом сучасного духовного Ізраїлю 22 жовтня 1844 року, коли розпочалося діло очищення Його народу, або Його святині. Та історія є прообразом історії ста сорока чотирьох тисяч, які будуть виплавлені та очищені (очищені) Посланцем Заповіту, що раптово приходить до Свого храму під час недільного закону. Коли те очищення буде звершене, безпосередньо напередодні недільного закону, переможна церква матиме над собою царя, і тим царем є Давид, який почав своє царювання у тридцять років. Це той самий Давид, який у першому розділі Матвія є чотирнадцятим поколінням від Авраама. Це вказує на третє свідчення Давида при недільному законі. Могутнє військо, підняте з двох палиць, очолює цар Давид, коли церква буде очищена від куколю.

> And David my servant shall be king over them; and they all shall have one shepherd: they shall also walk in my judgments, and observe my statutes, and do them. And they shall dwell in the land that I have given unto Jacob my servant, wherein your fathers have dwelt; and they shall dwell therein, even they, and their children, and their children’s children for ever: and my servant David shall be their prince forever. Ezekiel 37:24, 25.

> І Давид, раб Мій, буде царем над ними; і всі вони матимуть одного пастиря: вони ходитимуть у Моїх заповідях, і берегтимуть Мої постанови та виконуватимуть їх. І житимуть у землі, яку Я дав Якову, рабові Моєму, де жили ваші батьки; і житимуть на ній вони, і їхні діти, і діти їхніх дітей повіки; і Давид, раб Мій, буде їхнім князем повіки. Єзекіїля 37:24, 25.

That army is also the priests of first Peter chapter two, that are thirty years old when they begin their service.

Та армія — це також священики з другого розділу Першого послання Петра, яким тридцять років, коли вони починають своє служіння.

> Ye also, as lively stones, are built up a spiritual house, an holy priesthood, to offer up spiritual sacrifices, acceptable to God by Jesus Christ. 1 Peter 2:5.

> І ви також, як живі камені, будуєтеся в духовний дім, на святе священство, щоб приносити духовні жертви, приємні Богові через Ісуса Христа. 1 Петра 2:5.

Those priests were also typified by the three hundred Millerite preachers who took the three hundred 1843 charts that were published, and employed the charts to take the message to their generation.

Образ тих священиків також відтворювали триста проповідників-міллеритів, які взяли триста опублікованих діаграм 1843 року і використали ці діаграми, щоб донести послання своєму поколінню.

> “After some discussion on the subject, it was voted unanimously to have three hundred similar to this one lithographed, which was soon accomplished. They were called ‘the ‘43 charts.’ This was a very important Conference.” The Autobiography of Joseph Bates, 263.

> Після деякого обговорення цього питання одностайно проголосували за те, щоб віддрукувати літографським способом триста подібних до цієї, і це невдовзі було здійснено. Їх назвали «таблиці ’43». Це була дуже важлива конференція. Автобіографія Джозефа Бейтса, 263.

> “Now our history shows that there were hundreds teaching from the same chronological charts that William Miller was, all of one stamp. Then it was the oneness of the message all on one theme, the coming of the Lord Jesus at a certain time, 1844.” Joseph Bates, Early SDA Pamphlets, 17.

> «Тепер наша історія свідчить, що були сотні, які навчали за тими самими хронологічними таблицями, що й Вільям Міллер, усі одного штибу. Тоді це була єдність звістки, усе на одну тему — прихід Господа Ісуса у певний час, 1844 року». Джозеф Бейтс, Ранні брошури АСД, 17.

The 300 Millerite preachers accomplished their work during the history of the first angel, and inspiration informs us the first angel typifies the third angel. They were according to Joseph Bates, “all of one stamp.” Gideon instructs his army of three hundred to do as he did. The 300 Millerite preachers, who were typified by Gideon’s army of three hundred, are to be aligned at 9/11, where the first message is empowered and the testing begins.

Триста міллеритських проповідників виконали свою працю впродовж історії першого ангела, і натхнення повідомляє нам, що перший ангел є прообразом третього ангела. Вони, за словами Джозефа Бейтса, «усі одного штибу». Гедеон наказує своєму війську з трьохсот робити так, як робив він. Триста міллеритських проповідників, прообразом яких було Гедеонове військо з трьохсот, мають бути вишикувані при 9/11, де перше послання набуває сили і починається випробування.

> Then Jerubbaal, who is Gideon, and all the people that were with him, rose up early, and pitched beside the well of Harod: so that the host of the Midianites were on the north side of them, by the hill of Moreh, in the valley. And the Lord said unto Gideon, The people that are with thee are too many for me to give the Midianites into their hands, lest Israel vaunt themselves against me, saying, Mine own hand hath saved me. Now therefore go to, proclaim in the ears of the people, saying, Whosoever is fearful and afraid, let him return and depart early from mount Gilead. And there returned of the people twenty and two thousand; and there remained ten thousand. And the Lord said unto Gideon, The people are yet too many; bring them down unto the water, and I will try them for thee there: and it shall be, that of whom I say unto thee, This shall go with thee, the same shall go with thee; and of whomsoever I say unto thee, This shall not go with thee, the same shall not go.

> Тоді Єруббаал, він же Гедеон, і весь народ, що був із ним, встали рано й розтаборилися біля джерела Харод; а табір мідіянітян був на північ від них, при пагорбі Морех, у долині. І сказав Господь до Гедеона: Люду, що з тобою, занадто багато, щоб Я віддав мідіянітян у їхні руки, аби Ізраїль не почав величатися проти Мене, кажучи: моя власна рука спасла мене. А тепер іди, проголоси народові, кажучи: Хто боїться і тремтить, нехай повернеться й нехай рано відійде з гори Ґілеад. І повернулося з народу двадцять і дві тисячі, а залишилося десять тисяч. І сказав Господь до Гедеона: Люду ще занадто багато; зведи їх до води, і Я випробую їх для тебе там; і станеться: про кого скажу тобі: Оцей піде з тобою, той і піде з тобою; а про кого скажу тобі: Оцей не піде з тобою, той не піде.

> So he brought down the people unto the water: and the Lord said unto Gideon, Every one that lappeth of the water with his tongue, as a dog lappeth, him shalt thou set by himself; likewise every one that boweth down upon his knees to drink. And the number of them that lapped, putting their hand to their mouth, were three hundred men: but all the rest of the people bowed down upon their knees to drink water. Judges 7:1–6.

> І він спустив народ до води: і Господь сказав Гедеонові: Кожного, хто лизатиме воду своїм язиком, як лиже пес, того відділиш окремо; також кожного, хто стане навколішки, щоб пити. А число тих, що лизали, підносячи руку до свого рота, було триста чоловіків; а весь інший народ упав на коліна, щоб пити воду. Суддів 7:1-6.

Gideon’s name is changed to Jerubbaal, meaning “to contend with Baal.” Gideon means “feller,” and John the Baptist laid the ax at the foot of the tree. John typified William Miller, the messenger of the first angel, which is where Gideon aligns. Gideon is Miller, the alpha Elijah, in the history of the three angels.

Ім’я Гедеона змінено на Єруббаал, що означає «боротися з Ваалом». Гедеон означає «лісоруб», а Іван Хреститель приклав сокиру до кореня дерева. Іван був прообразом Вільяма Міллера, посланця першого ангела, з чим узгоджується й Гедеон. Гедеон — це Міллер, альфа-Ілля, в історії трьох ангелів.

The Midianites are the northern enemy, and they pitched by the hill of Moreh, and Gideon by the well of Harod, meaning fear and terror. 9/11 introduced terrorism and the first message is a call to fear God. Gideon is at 9/11, the well of Harod (terrorism), and the northern enemy in the valley by the hill of Moreh, meaning early rain. At 9/11 the sprinkling of the latter rain, which is the early rain, began to fall from the hill of Moreh. After the first of two tests, the twenty-two thousand were sent home from mount Gilead. Gilead means waymark, and the waymark where the twenty-two thousand were sent home is the first disappointment of April 19, 1844 or July 18, 2020. Twenty-two marks the waymark of the first disappointment, just as 22 identifies the day when the great disappointment arrived on October 22, 1844.

Мідіянітяни — північний ворог, і вони розтаборилися біля пагорба Море, а Гедеон — біля джерела Гарод, що означає страх і жах. 9/11 запровадило тероризм, і перше послання — це заклик боятися Бога. Гедеон перебуває при 9/11, біля джерела Гарод (тероризм), а північний ворог — у долині при пагорбі Море, що означає ранній дощ. На 9/11 з пагорба Море почало спадати покроплення пізнього дощу, який є раннім дощем. Після першого з двох випробувань двадцять дві тисячі були відпущені додому з гори Ґілеад. Ґілеад означає віху, і віха, де двадцять дві тисячі були відпущені додому, — це перше розчарування 19 квітня 1844 року або 18 липня 2020 року. Двадцять два позначає віху першого розчарування, так само як 22 визначає день, коли настало велике розчарування, — 22 жовтня 1844 року.

The next test was the test of the water, illustrated in Millerite history by the Exeter camp meeting, where there were two tents associated with water, thus representing two classes of worshippers. Exeter means “fortress on the water,” and the other tent was occupied by the foolish virgins from Watertown. Exeter represents the water test of Gideon, but it was not the water so much, as the methodology employed to drink the water. One class was too weary to keep moving as they scooped up the water, and the other class kept moving forward. One class was the weary class, represented by Leah in contrast with Rachel, who was the good traveler.

Наступним випробуванням було випробування водою, що в історії мілеритів ілюстроване ексетерським таборовим зібранням, де стояли два намети, пов’язані з водою, тим самим представляючи дві групи поклонників. Ексетер означає «фортеця на воді», а інший намет займали нерозумні діви з Вотертауна. Ексетер представляє водне випробування Гедеона, але справа була не стільки у самій воді, скільки в способі, яким її пили. Одна група була надто виснажена, щоб, зачерпуючи воду, продовжувати рух, а інша група йшла далі. Одна група була втомленою, її уособлює Лія, на відміну від Рахилі, яка була вправною мандрівницею.

The ministry of Future for America was Gideon at 9/11, when the first of two tests would purge a large class from Gideon’s band. The terrorism of 9/11 identifies the well of Harod’s fear and terror, and the hill of Moreh identifies the beginning of the latter rain. A separation took place on July 18, 2020 when twenty-two-thousand left, thus marking the arrival of the tarrying time with the number twenty-two. Gideon’s three hundred are those who pass the second test, which is the test of the methodology of the latter rain as identified in Isaiah twenty-eight.

Служіння Future for America було як Гедеон під час 9/11, коли перше з двох випробувань мало відсіяти значну частину з Гедеонового загону. Тероризм 9/11 ідентифікує криницю Харод — страху й жаху, а пагорб Морей визначає початок пізнього дощу. Розділення відбулося 18 липня 2020 року, коли пішли двадцять дві тисячі, тим самим позначивши прихід часу зволікання числом двадцять два. Гедеонові триста — це ті, хто проходять друге випробування, яке є випробуванням методології пізнього дощу, як окреслено в двадцять восьмому розділі книги Ісаї.

Peter is at Panium as well as Pentecost. Pentecost is the Sunday law, and Daniel eleven verse sixteen is also the Sunday law. Verses thirteen through fifteen of chapter eleven of Daniel are Panium, and those verses represent the external prophetic history that leads to the Sunday law, and Peter in Acts, at the third and ninth hour represent the internal prophetic history that leads to the Sunday law. The external line is identifying the history that leads to the mark of the beast, and the internal identifies the history of the sealing of the one hundred and forty-four thousand. With Peter being such an important symbol in both the external and internal history that is now in the process of fulfillment, it seemed appropriate to place Peter into the prophetic context which runs below the surface reading of Scripture.

Петро перебуває при Паніумі так само, як і при П’ятидесятниці. П’ятидесятниця — це недільний закон, і шістнадцятий вірш одинадцятого розділу книги Даниїла — також недільний закон. Вірші з тринадцятого по п’ятнадцятий одинадцятого розділу книги Даниїла — це Паніум, і ті вірші представляють зовнішню пророчу історію, що веде до недільного закону, а Петро в Діях апостолів, о третій і дев’ятій годині, представляє внутрішню пророчу історію, що веде до недільного закону. Зовнішня лінія окреслює історію, що веде до знака звіра, а внутрішня окреслює історію запечатування ста сорока чотирьох тисяч. Оскільки Петро є таким важливим символом як у зовнішній, так і у внутрішній історії, які нині здійснюються, здавалося доречним помістити Петра в пророчий контекст, який лежить глибше за поверхневе прочитання Писання.

The twelve Messianic prophecies that are marked as fulfilled in the book of Matthew represent the history of the one hundred and forty-four thousand. The “time of the end” marks the beginning of a reformatory movement, and just as the birth of Aaron and Moses marked the “time of the end” in the line of Moses, the alpha of Christ, so too the birth of John, and his cousin Jesus marked the “time of the end” in 1989. Whether it is worthwhile to consider the twelve Messianic prophecies is more intriguing, when placed in context by raising another question. What other biblical book marks as many Messianic fulfillments as found in Matthew?

Дванадцять месіанських пророцтв, які позначені як виконані в Євангелії від Матвія, відображають історію ста сорока чотирьох тисяч. «Час кінця» позначає початок реформаторського руху, і так само, як народження Аарона і Мойсея позначило «час кінця» у лінії Мойсея, альфі Христа, так і народження Івана та його двоюрідного брата Ісуса позначило «час кінця» у 1989 році. Питання, чи варто розглядати дванадцять месіанських пророцтв, стає ще цікавішим, якщо поставити його в контекст, піднявши інше запитання. Яка інша біблійна книга позначає стільки виконань месіанських пророцтв, як Євангеліє від Матвія?

> “The work of God in the earth presents, from age to age, a striking similarity in every great reformation or religious movement. The principles of God’s dealing with men are ever the same. The important movements of the present have their parallel in those of the past, and the experience of the church in former ages has lessons of great value for our own time.” The Great Controversy, 343.

> "Боже діло на землі від віку до віку виявляє разючу подібність у кожній великій реформації чи релігійному русі. Принципи Божого поводження з людьми завжди ті самі. Важливі рухи сучасності мають свої паралелі в минулому, а досвід церкви минулих віків містить уроки великої цінності для нашого часу." Велика боротьба, 343.

Every reformatory movement has a starting point, which is labelled as “the time of the end,” in the book of Daniel. The time of the end in the reformatory movement of Christ was His birth, which typified both 1798 and 1989,

Кожен реформаторський рух має відправну точку, яку у книзі Даниїла названо «часом кінця». Часом кінця в реформаторському русі Христа було Його народження, яке було прообразом як 1798 року, так і 1989 року,

## The First Messianic Waymark—1989

Перша месіанська віха — 1989

> And they said unto him, In Bethlehem of Judaea: for thus it is written by the prophet, And thou Bethlehem, in the land of Juda, art not the least among the princes of Juda: for out of thee shall come a Governor, that shall rule my people Israel. Matthew 2:5, 6.

> І вони сказали йому: У Віфлеємі Юдейському; бо так написано пророком: А ти, Віфлеєме, в землі Юдиній, ніяк не найменший між князями Юди; бо з тебе вийде Правитель, який правитиме Моїм народом, Ізраїлем. Матвія 2:5, 6.

## Prediction

Прогноз

> But thou, Bethlehem Ephratah, though thou be little among the thousands of Judah, yet out of thee shall he come forth unto me that is to be ruler in Israel; whose goings forth have been from of old, from everlasting. Micah 5:2.

> А ти, Вифлеєме Ефрато, хоч ти малий серед тисяч Юди, однак із тебе вийде до мене той, що має бути правителем в Ізраїлі; чиє походження віддавна, від віку. Михея 5:2.

1989 was the time of the end for the movement of the third angel. It arrived 126 years after the rebellion of 1863, and was represented by Ronald Reagan and George Bush the senior. The time of the end in the history of Moses was the birth of Aaron and Moses, as was the time of the end in the history of Christ the birth of John the Baptist and Christ. When the book of Daniel is unsealed, as it was in 1989, there is an increase of knowledge. That increase of knowledge leads to the second waymark, identifying when a testing message is developed from the knowledge that was unsealed.

1989 рік був часом кінця для руху третього ангела. Він настав через 126 років після бунту 1863 року і був представлений Рональдом Рейґаном та Джорджем Бушем-старшим. Часом кінця в історії Мойсея було народження Аарона й Мойсея, так само як в історії Христа часом кінця було народження Івана Хрестителя та Христа. Коли книгу Даниїла розпечатують, як це сталося 1989 року, відбувається помноження знання. Це помноження знання веде до другої віхи, що визначає, коли з розпечатаного знання формується випробувальна вістка.

Every reformatory movement marks a point when the message is formalized and thereafter becomes a testing message. Christ always explains the test, in advance of holding men and women responsible for the test. Adam and Eve were told in advance of the results that would happen if they disobeyed, and God never changes.

Кожен реформаторський рух позначає момент, коли вістка формалізується і відтоді стає випробувальною вісткою. Христос завжди заздалегідь пояснює випробування, перш ніж покладати на чоловіків і жінок відповідальність за нього. Адаму та Єві заздалегідь сказали про наслідки, які настануть, якщо вони не послухаються, і Бог ніколи не змінюється.

> And the Lord God commanded the man, saying, Of every tree of the garden thou mayest freely eat: But of the tree of the knowledge of good and evil, thou shalt not eat of it: for in the day that thou eatest thereof thou shalt surely die. Genesis 2:16, 17.

> І наказав Господь Бог людині, кажучи: З кожного дерева саду можеш їсти досхочу; але з дерева пізнання добра і зла не їж з нього; бо того дня, коли ти з’їси з нього, смертю помреш. Буття 2:16, 17.

William Miller “formalized” the testing message of the first angel in 1831 through 1833. The message of the one hundred and forty-four thousand was formalized in 1996, with the publication of the Time of the End magazine that covers the last six verses of Daniel eleven, that were unsealed in 1989. In that year the publication titled, Prophetic Time Lines was also published, and set forth the methodology that is twenty-two times more powerful than the rules adopted by William Miller. Those rules are now set forth in the publication Prophetic Keys. The rules which all who proclaim the third angel’s message will employ are Miller’s rules.

Вільям Міллер «формалізував» випробувальне послання першого ангела в 1831–1833 роках. Послання ста сорока чотирьох тисяч було формалізовано в 1996 році з виходом журналу «Time of the End», який висвітлює останні шість віршів одинадцятого розділу книги Даниїла, що були розкриті в 1989 році. Того року також вийшла публікація під назвою «Prophetic Time Lines», яка виклала методологію, що у двадцять два рази потужніша, ніж правила, прийняті Вільямом Міллером. Ці правила нині викладені в публікації «Prophetic Keys». Правила, якими користуватимуться всі, хто проголошує послання третього ангела, — це правила Міллера.

> “Those who are engaged in proclaiming the third angel’s message are searching the Scriptures upon the same plan that Father Miller adopted.” Review and Herald, November 25, 1884.

> "Ті, хто займаються проголошенням вістки третього ангела, досліджують Писання за тим самим планом, якого дотримувався батько Міллер." Review and Herald, 25 листопада 1884 р.

Miller’s rules are the alpha and Prophetic Keys are the omega. The only way to pass a prophetic testing message, is to employ the methodology of study outlined in God’s Word. The true message cannot be separated from the true methodology that establishes the message. In every reform movement the testing message for that generation is set forth, and it includes the correct methodology as an element of the waymark. Miller’s message was based upon the unsealing of the book of Daniel. His message was Gideon’s message, for it also produced an army of three hundred.

Правила Міллера — це альфа, а Пророчі ключі — омега. Єдиний спосіб витримати випробування пророчою вісткою — це застосовувати методологію дослідження, викладену в Божому Слові. Справжню вістку не можна відокремити від істинної методології, яка утверджує цю вістку. У кожному реформаторському русі для того покоління викладається випробувальна вістка, і вона містить правильну методологію як елемент віхи. Вістка Міллера була заснована на розпечатанні книги Даниїла. Його вістка була вісткою Гедеона, бо вона також сформувала військо з трьохсот.

> And he divided the three hundred men into three companies, and he put a trumpet in every man’s hand, with empty pitchers, and lamps within the pitchers. And he said unto them, Look on me, and do likewise: and, behold, when I come to the outside of the camp, it shall be that, as I do, so shall ye do. When I blow with a trumpet, I and all that are with me, then blow ye the trumpets also on every side of all the camp, and say, The sword of the Lord, and of Gideon. Judges 7:16–18.

> І він поділив триста мужів на три загони, і дав у руку кожному сурму, а також порожні глечики і світильники всередині глечиків. І сказав їм: Дивіться на мене і чиніть так само; і ось, коли я прийду до краю табору, тоді буде так: як я зроблю, так зробите й ви. Коли я засурмлю в сурму, я і всі, що зі мною, тоді й ви засурміть у сурми з усіх боків усього табору і скажіть: Меч Господній і Гедеона. Суддів 7:16–18.

Miller’s message was the “trumpet,” and the “sword.” Yet it was the sword of both Gideon and the Lord. The Word of the Lord was published in 1611, and 220 years later Miller published his message of the first angel. The Declaration of Independence was published in 1776, and 220 years later in 1996, the message of the third angel was published. Millers was the first angel’s internal message of God’s people, as represented by the vision of the Ulai River, announcing the opening of judgment. The third angel’s message of Future for America is the external message of God’s people, as represented by the vision of the Hiddekel River, announcing the close of judgment.

Звістка Міллера була і «сурмою», і «мечем». Однак це був меч і Гедеона, і Господа. Слово Господнє було опубліковано у 1611 році, а через 220 років Міллер опублікував свою звістку першого ангела. Декларацію про незалежність було опубліковано в 1776 році, а через 220 років, у 1996 році, була опублікована звістка третього ангела. Звістка Міллера була внутрішньою звісткою першого ангела для Божого народу, як це представлено у видінні ріки Улай, яке проголошує відкриття суду. Звістка третього ангела Future for America є зовнішньою звісткою Божого народу, як це представлено у видінні ріки Хіддекел, що проголошує завершення суду.

The prophetic methodology is represented by one of the Messianic prophecies identified by Matthew as being fulfilled by Christ, and in so doing typifies 1831, with the “father” representing his son in 1996. The two witnesses of methodology are an alpha and omega, and with the human messenger’s involvement, together they establish a father and son relationship, which is the relationship of Malachi’s Elijah message. The hearts of the father are turned to the children, and vice versa. Miller’s rules are to be joined with the rules titled as Prophetic Keys. The new light must be built upon the old light. Those who choose not to employ the methodology of 1831 and 1996 are cursed. One class is cursed, and the other is blessed. The choice is yours?

Пророчу методологію представляє одне з месіанських пророцтв, яке Матвій визначив як виконане Христом, і таким чином воно типологічно вказує на 1831 рік, де «батько» представляє свого сина у 1996 році. Два свідки методології — альфа й омега, і за участю людського вісника вони разом встановлюють стосунки батька й сина, що є стосунками послання Іллі з книги Малахії. Серця батька звертаються до дітей, і навпаки. Правила Міллера мають бути поєднані з правилами під назвою «Пророчі ключі». Нове світло має будуватися на старому світлі. Ті, хто вирішує не застосовувати методологію 1831 і 1996 років, прокляті. Один клас проклятий, а інший — благословенний. Вибір за вами?

## The Second Messianic Waymark —1996

Друга месіанська віха — 1996

> That it might be fulfilled which was spoken by the prophet, saying, I will open my mouth in parables; I will utter things which have been kept secret from the foundation of the world. Matthew 13:35.

> Щоб збулося сказане через пророка, який каже: Я відкрию у притчах уста Мої; промовлю те, що було приховане від заснування світу. Матвія 13:35.

## Prediction

Прогноз

> I will open my mouth in a parable: I will utter dark sayings of old. Psalms 78:2.

> Відкрию у притчі уста свої: повім загадки давнини. Псалми 78:2.

The dark sayings; the parables that the Lion of the tribe of Judah “utters” represent line upon line presentations of truths that have been sealed up, or kept secret from the foundation of the world. Once the message is formalized, it is thereafter empowered by a fulfillment of prophecy that marks the beginning of a testing time.

Темні вислови; притчі, які «виголошує» Лев з племені Юдиного, являють собою рядок за рядком виклади істин, що були запечатані або приховані від заснування світу. Щойно послання оформлено, відтак воно отримує силу через виконання пророцтва, яке знаменує початок часу випробування.

When the latter rain began to sprinkle on September 11, 2001, the rebellion of 1888 and of Korah was repeated. At the Minneapolis rebellion of 1888 and with Korah’s rebellion, God’s selected messengers were rejected along with the message they presented. Both the baby and the bath water were thrown out together. They were thrown out under the premise that the whole congregation was as holy, as those God had selected. The rebels were unable to see Divinity with the human messengers. All they could see was themselves, humanity void of Divinity, so they thought everyone was the same.

Коли 11 вересня 2001 року почав накрапати пізній дощ, повторилися повстання 1888 року та Корейове повстання. Під час міннеаполіського повстання 1888 року та під час Корейового повстання Божих обраних посланців відкинули разом із посланням, яке вони несли. Разом викинули і дитину, і воду з ванни. Їх викинули на підставі твердження, що вся громада така ж свята, як і ті, кого Бог обрав. Повстанці не могли побачити Божественність у людських посланцях. Вони бачили лише самих себе — людську природу, позбавлену Божественності, тож вважали, що всі однакові.

> Now Korah, the son of Izhar, the son of Kohath, the son of Levi, and Dathan and Abiram, the sons of Eliab, and On, the son of Peleth, sons of Reuben, took men: And they rose up before Moses, with certain of the children of Israel, two hundred and fifty princes of the assembly, famous in the congregation, men of renown: And they gathered themselves together against Moses and against Aaron, and said unto them, Ye take too much upon you, seeing all the congregation are holy, every one of them, and the Lord is among them: wherefore then lift ye up yourselves above the congregation of the Lord? Numbers 16:1–3.

> І Корах, син Іцгара, сина Кегата, сина Левія, а також Датан і Авірам, сини Еліава, і Он, син Пелета, — із синів Рувима, — зібрали людей. І повстали вони перед Мойсеєм з деякими з синів Ізраїлевих — двомастами п’ятдесятьма начальниками зібрання, відомими в громаді, мужами іменитими. І зібралися вони проти Мойсея та проти Аарона й сказали їм: Забагато ви на себе берете, бо вся громада свята, кожен із них, і Господь серед них; чому ж ви підноситеся над громадою Господньою? Числа 16:1–3.

The rebellion of Korah, 1888 and 9/11 is represented as a refusal to submit to God’s choice of selected leadership, while placing confidence in a false definition of God’s congregation. Jeremiah identifies the same phenomenon when the rebels claimed the “temple of the Lord, the temple of the Lord are these.”

Повстання Кораха, 1888 та 9/11 представлені як відмова підкоритися Божому вибору обраного керівництва, водночас покладаючи довіру на хибне визначення Божої громади. Єремія вказує на те саме явище, коли бунтівники заявляли: «Храм Господній, храм Господній — вони».

> The word that came to Jeremiah from the Lord, saying,

> Слово, що було до Єремії від Господа, кажучи,

> Stand in the gate of the Lord’s house, and proclaim there this word, and say, Hear the word of the Lord, all ye of Judah, that enter in at these gates to worship the Lord. Thus saith the Lord of hosts, the God of Israel, Amend your ways and your doings, and I will cause you to dwell in this place. Trust ye not in lying words, saying, The temple of the Lord, The temple of the Lord, The temple of the Lord, are these.

> Стань у воротах Господнього дому і проголоси там це слово, та скажи: Послухайте слово Господнє, усі жителі Юди, що входите цими воротами, щоб поклонятися Господу. Так говорить Господь Саваот, Бог Ізраїля: Виправте свої шляхи та свої вчинки, і Я дам вам жити на цьому місці. Не покладайтеся на облудні слова, кажучи: «Храм Господній, храм Господній, храм Господній — це вони».

> For if ye throughly amend your ways and your doings; if ye throughly execute judgment between a man and his neighbour; If ye oppress not the stranger, the fatherless, and the widow, and shed not innocent blood in this place, neither walk after other gods to your hurt: Then will I cause you to dwell in this place, in the land that I gave to your fathers, for ever and ever.

> Бо якщо ви справді виправите свої дороги та свої вчинки, якщо ви справді здійснюватимете правосуддя між людиною та її ближнім, якщо не будете гнобити приходька, сироту та вдову і не проливатимете в цьому місці невинної крові, і не ходитимете за іншими богами собі на зло, тоді Я оселю вас у цьому місці, в краї, який Я дав вашим батькам, повіки віків.

> Behold, ye trust in lying words, that cannot profit. Jeremiah 7:1–8.

> Ось ви покладаєтесь на брехливі слова, які не можуть принести користі. Єремії 7:1–8.

The lying words of the Jews in Jeremiah’s period, are the lying words of Korah and his cohorts, the rebels of 1888 and of course, the rebels of 9/11. They are the lies that the drunkards of Ephraim hide beneath in Isaiah twenty-eight.

Брехливі слова юдеїв за часів Єремії — це брехливі слова Кораха та його поплічників, бунтівників 1888 року і, звичайно, бунтівників 9/11. Це ті брехні, якими прикриваються п’яниці Єфраїма у двадцять восьмому розділі Ісаї.

> Wherefore hear the word of the Lord, ye scornful men, that rule this people which is in Jerusalem. Because ye have said, We have made a covenant with death, and with hell are we at agreement; when the overflowing scourge shall pass through, it shall not come unto us: for we have made lies our refuge, and under falsehood have we hid ourselves. Isaiah 28:14, 15.

> Тому слухайте слово Господнє, ви, насмішники, що правите цим народом, який у Єрусалимі. Бо ви сказали: Ми уклали союз зі смертю, і ми в згоді з пеклом; коли перейде навальний бич, він не прийде до нас: бо ми зробили брехню своїм притулком, і під облудою ми сховалися. Ісая 28:14, 15.

It is also the lie that represents a lack of love of the Truth, which brings strong delusion in 2 Thessalonians.

Це також та брехня, яка є виявом відсутності любові до Істини, що у 2-му Посланні до Солунян спричиняє сильну оману.

> And for this cause God shall send them strong delusion, that they should believe a lie: That they all might be damned who believed not the truth, but had pleasure in unrighteousness. 2 Thessalonians 2:11, 12.

> І через це Бог пошле їм сильну оману, щоб вони повірили неправді; щоб були засуджені всі, які не повірили істині, але вподобали неправедність. 2-е до Фесалонікійців 2:11, 12.

The “lying words” represent the foolish idea that the church is where salvation is found, not in chosen messengers and their chosen messages. The connection between God and man is accomplished and maintained only through His Word. He is the Word, and no man cometh to the Father except by the Word. Christ is represented by His chosen messengers and the message they present. To believe otherwise, is to hate the Truth and believe a lie. Jeremiah condemns the Jews who trust in the temple, by reminding them of Shiloh, where God’s Ark had been since the entrance into the Promised Land.

«Лживі слова» виражають безглузду думку, ніби спасіння знаходять у церкві, а не в обраних посланцях та їхніх обраних посланнях. Зв’язок між Богом і людиною здійснюється й підтримується лише через Його Слово. Він — Слово, і ніхто не приходить до Отця, як тільки через Слово. Христа представляють Його обрані посланці та послання, яке вони проголошують. Вважати інакше — означає ненавидіти Істину й вірити брехні. Єремія засуджує юдеїв, які покладаються на храм, нагадуючи їм про Шіло, де Божий Ковчег перебував від часу входу в Обітовану землю.

> Therefore will I do unto this house, which is called by my name, wherein ye trust, and unto the place which I gave to you and to your fathers, as I have done to Shiloh. And I will cast you out of my sight, as I have cast out all your brethren, even the whole seed of Ephraim. Therefore pray not thou for this people, neither lift up cry nor prayer for them, neither make intercession to me: for I will not hear thee. Jeremiah 7:14–16.

> Тому Я вчиню з цим домом, що називається Моїм Ім’ям, на який ви уповаєте, і з місцем, яке Я дав вам та вашим батькам, так, як учинив із Сіло. І відкину вас від лиця Мого, як відкинув усіх ваших братів, усе потомство Єфрема. Тому не молися за цей народ, не піднось за них ні крику, ні молитви, і не заступайся переді Мною, бо Я не почую тебе. Єремія 7:14-16.

Wicked Eli, and his two wicked sons, Hophni and Phineas parallel and align with Korah, Dathan and Abiram for allowing escalating apostasy to develop until probation closed and all three died on the same day, as did Korah, Dathan and Abiram. They all die at the Sunday law!

Нечестивий Ілій та його двоє нечестивих синів, Хофні й Пінхас, становлять паралель до Кораха, Датана й Авірама, бо дозволили розвиватися дедалі більшому відступництву аж доки не закрився час випробування, і всі троє померли в один день, як і Корах, Датан та Авірам. Усі вони вмирають під час недільного закону!

At 9/11 Korah’s rebellion, and the rebellion of Eli, the rebellion of the Jews in Jeremiah’s testimony and the rebels of 1888 reject and rebel against the message and messengers of that period. That period concludes at the Sunday law after two tests. The first test is from 9/11 unto July 18, 2020, and the second test is the purging and sealing represented by the message of the Midnight Cry. Out of that purification process Gideon and His three hundred are prepared to blow their trumpets, and they do so when Samuel is raised up at the Sunday law, which is when the Ark is captured by the Philistines. Then the church triumphant is lifted up as an ensign.

На 9/11 заколот Корея, заколот за днів священика Ілія, бунт юдеїв у свідченні Єремії та бунтівники 1888 року відкидають і повстають проти вістки та вісників того періоду. Той період завершується на недільному законі після двох випробувань. Перше випробування триває з 9/11 до 18 липня 2020 року, а друге — це очищення та запечатування, представлені вісткою Опівнічного Кличу. Унаслідок того процесу очищення Гедеон та його триста готуються затрубити в сурми, і роблять це, коли Самуїла піднімають при недільному законі, тобто коли филистимляни захоплюють Ковчег. Тоді церква тріумфуюча підноситься як знамено.

That church has a king, David by name, and a prophet represented by Ezekiel, and Samuel, at the overthrow of Shiloh. The church will also have the priesthood represented by Joseph. The Sunday law testing time is where the fire of the Holy Spirit is poured out without measure, as represented by the seventh seal. That fire destroys the men of renown who rebelled with Korah, Dathan, Abiram, Eli, Hophni, Phineas and the rebels of 1888.

Та церква має царя на ім’я Давид, і пророка, представленого Єзекіїлем, а також Самуїла під час повалення Сіло. Церква також матиме священство, представлене Йосипом. Час випробування недільним законом — це коли вогонь Святого Духа виливається без міри, як це представлено сьомою печаттю. Той вогонь знищує славнозвісних мужів, що повстали разом із Корахом, Датаном, Авірамом, Ілієм, Хофні, Пінхасом та бунтівниками 1888 року.

That very fire of the outpouring of the Holy Spirit, is the backdrop of the drama of the church triumphant. The church is represented by king David, the prophet Ezekiel and Joseph the priest. Those three are standing in the fire that destroys the 250 men of renown, as did Nebuchadnezzar’s fire destroy the men who threw the three worthies into the furnace. As the church triumphant, the whole world watches as they are thrown into the fiery furnace, and suddenly, the Son of God appears with the churches’ prophet, priest and king—represented by Shadrach, Meshak and Abednego. Four thirty-year old’s in the fiery furnace representing the truth that Divinity combined with humanity does not sin!

Саме той вогонь виливання Святого Духа є тлом драми торжествуючої Церкви. Церкву представляють цар Давид, пророк Єзекіїль та священик Йосип. Ці троє стоять у вогні, що нищить двісті п’ятдесят мужів славних, як і вогонь Навуходоносора знищив людей, які кинули трьох отроків у піч. Як на Церкву торжествуючу, увесь світ дивиться, як їх кидають у вогняну піч, і раптом з’являється Син Божий разом із пророком, священиком і царем Церкви — представленими Шадрахом, Мешахом і Авденаго. Четверо тридцятирічних у вогненній печі, що представляють істину: Божество, поєднане з людськістю, не грішить!

Korah, Dathan and Abiram, who are also Eli, Hophni and Phineas are the counterfeit of the church triumphant that is made up with a prophet, priest and king. Those three are Gideon’s 300, the three thousand souls at Pentecost, the 300 Millerite preachers, the three-hundred 1843 charts, who are thirty years old when the Sunday law arrives and fire comes down out of heaven. With Elijah the fire was to distinguish between the true and false prophets. The fire that comes down in Leviticus on the “eighth” day, when Aaron begins to serve, consumes Aaron’s offering, which is the offering of Malachi three, that is pleasant as in former years. That same fire destroys those who offer strange or common fire, as represented by Hophni and Phineas, the sons of Aaron.

Корах, Датан і Авірам, які також є Ілій, Хофні та Пінхас, — підробка тріумфуючої церкви, що складається з пророка, священика і царя. Ті троє — це 300 Гедеона, три тисячі душ у День П’ятидесятниці, 300 міллеритських проповідників, триста таблиць 1843 року, які мають тридцять років, коли приходить недільний закон і вогонь сходить з неба. У випадку з Іллею вогонь мав розрізнити правдивих пророків від лжепророків. Вогонь, що сходить у книзі Левіт на «восьмий» день, коли Аарон починає служити, пожирає Ааронову жертву, яка є жертвою з Малахії 3, приємною, як за давніх днів. Той самий вогонь знищує тих, хто приносить чужий або звичайний вогонь, як це представлено Хофні та Пінхасом, синами Аарона.

When God is confirming the true prophet with Elijah, or the true priest with Aaron the fire leads to the death of the false prophets of Baal, who are also Hophni and Phineas. Hophni and Phineas are the sons of Aaron, they are the last generation of a covenant people who are spewed out of the mouth of the Lord at the Sunday law.

Коли Бог підтверджує істинного пророка через Іллю або істинного священика через Аарона, вогонь призводить до смерті лжепророків Ваала, які також є Хофні та Пінхас. Хофні та Пінхас — сини Аарона; вони — останнє покоління завітного народу, яке буде виплюнуте з уст Господа за недільного закону.

> “These are not the words of Sister White, but the words of the Lord, and His messenger has given them to me to give to you. God calls upon you to no longer work at cross purposes with Him. Much instruction was given in regard to men claiming to be Christian when they are revealing the attributes of Satan, counteracting in spirit, word, and action the advancement of truth, and are surely following the path where Satan is leading them. In their hardness of heart they have grasped authority which in no way belongs to them, and which they should not exercise. Saith the great Teacher, ‘I will overturn, overturn, overturn.’ Men say in Battle Creek, ‘The temple of the Lord, the temple of the Lord are we’ but they are using common fire. Their hearts are not softened and subdued by the grace of God.” Manuscript Releases, volume 13, 222.

> Це не слова сестри Вайт, а слова Господа, і Його посланець передав їх мені, щоб передати їх вам. Бог закликає вас більше не діяти всупереч Йому. Було дано багато настанов щодо людей, які називають себе християнами, коли вони виявляють риси сатани, протидіючи духом, словом і ділом поширенню істини та безперечно йдучи шляхом, куди веде їх сатана. У закам’янілості свого серця вони захопили владу, яка жодним чином їм не належить і яку їм не слід здійснювати. Каже великий Учитель: «Я переверну, переверну, переверну». У Батл-Кріку люди кажуть: «Храм Господній, храм Господній — це ми», але вони користуються звичайним вогнем. Їхні серця не пом’якшені й не скорені Божою благодаттю. Manuscript Releases, том 13, 222.

The “common fire” is what Aaron’s son used when the priesthood began. The number “81” is a symbol of the priesthood, and in Leviticus eight, verse one, the seven days of purification and consecration of the priest is illustrated. Their clothes are removed and replaced with the garments of the Heavenly High Priest’s, as illustrated in Zechariah’s vision of Joshua and the angel in chapter three. The 300 in Zechariah are represented as “men wondered at,” for they represented in the history when God removes the iniquities of His people, which is the Sunday law, when the church is transformed from militant to triumphant. After seven days of consecration, the began to serve on day eight.

«Звичайний вогонь» — це те, що використав син Аарона, коли почалося священство. Число «81» є символом священства, і в Левіті, розділ восьмий, вірш перший, ілюстровано сім днів очищення й посвячення священика. Їхній одяг знімають і замінюють на одяг Небесного Первосвященика, як проілюстровано у видінні Захарії про Ісуса та ангела в третьому розділі. «300» у Захарії представлені як «люди, що викликають подив», бо вони представляли в історії час, коли Бог усуває беззаконня Свого народу, тобто недільний закон, коли церква перетворюється з воюючої на торжествуючу. Після семи днів посвячення вони почали служити на восьмий день.

> And ye shall not go out of the door of the tabernacle of the congregation in seven days, until the days of your consecration be at an end: for seven days shall he consecrate you. Leviticus 8:33.

> І не виходьте від входу до намету зібрання протягом семи днів, доки не скінчаться дні вашого посвячення: бо сім днів він посвячуватиме вас. Левіт 8:33.

Day eight, is a symbol of the eighth that is of the seven, of Laodicea turning into Philadelphia, of the eight souls on Noah’s ark, of the eighth day of circumcision, and the eighth day of resurrection. That day is the Sunday law, when the papacy’s deadly wound is healed, and therefore resurrected it becomes the eighth, that is of the seven.

Восьмий день — це символ восьмого, що є із семи; перетворення Лаодикії на Філадельфію; восьми душ на Ноєвому ковчезі; восьмого дня обрізання та восьмого дня воскресіння. Той день — це недільний закон, коли смертельна рана папства зцілиться, і, відтак, воскресле папство стає восьмим, що є із семи.

> And it came to pass on the eighth day, that Moses called Aaron and his sons, and the elders of Israel. Leviticus 9:1.

> І сталося восьмого дня, що Мойсей покликав Аарона та його синів і старійшин Ізраїля. Левіт 9:1.

On day eight, the priests began to serve, but Aaron’s sons offered “common fire.” Adventism claim that they are the temple of the Lord, and Sister White identified that claim as common fire. Not only is it a lie, but it is common fire, as contrasted with holy fire. The holy fire is the message of the Midnight Cry, and the common fire is the counterfeit peace and safety message, that will be the last message proclaimed by the dumb dogs that refused to bark, and give a warning message. In chapter nine, Aaron presents the offering, and fire comes down out of heaven and consumes the offering. Then his two wicked sons, offer common fire and God’s fire consumes them.

Восьмого дня священики почали служити, але сини Аарона принесли «звичайний вогонь». Адвентизм стверджує, що є храмом Господнім, і сестра Вайт назвала цю заяву звичайним вогнем. Це не лише брехня, це ще й звичайний вогонь, на відміну від святого вогню. Святий вогонь — це послання Опівнічного Крику, а звичайний вогонь — це фальшиве послання про мир і безпеку, яке буде останнім посланням, проголошеним німими псами, що відмовилися гавкати й дати попереджувальне послання. У дев’ятому розділі Аарон приносить жертву, і з неба сходить вогонь і пожирає жертву. Тоді його двоє лихих синів приносять звичайний вогонь, і Божий вогонь пожирає їх.

> And Aaron lifted up his hand toward the people, and blessed them, and came down from offering of the sin offering, and the burnt offering, and peace offerings. And Moses and Aaron went into the tabernacle of the congregation, and came out, and blessed the people: and the glory of the Lord appeared unto all the people. And there came a fire out from before the Lord, and consumed upon the altar the burnt offering and the fat: which when all the people saw, they shouted, and fell on their faces. And Nadab and Abihu, the sons of Aaron, took either of them his censer, and put fire therein, and put incense thereon, and offered strange fire before the Lord, which he commanded them not. And there went out fire from the Lord, and devoured them, and they died before the Lord. Leviticus 9:22–10:2.

> І підніс Аарон свою руку до народу та поблагословив їх, і зійшов після принесення жертви за гріх, цілопалення та мирних жертв. І увійшли Мойсей та Аарон до скинії зборів, і вийшли, і поблагословили народ; і слава Господня з’явилася всьому народові. І вийшов вогонь від Господа, і спалив на жертовнику цілопалення та туки; і, побачивши це, увесь народ вигукнув і припав обличчям до землі. А Надав і Авігу, сини Аарона, взяли кожен свою кадильницю, і поклали у них вогонь, і насипали на нього кадила, і принесли перед Господом чужий вогонь, якого Він не наказав їм. І вийшов вогонь від Господа, і пожер їх, і вони померли перед Господом. Левит 9:22–10:2.

The men of Battle Creek are the modern Sanhedrin who trust in their church structure above the message of the True Witness to Laodicea. The True Witness to Laodicea is Christ, and He never changes, and he has always used men of His own choosing to present the message to a people who were manifesting the characteristics of Laodicea. There is nothing new under the sun.

Чоловіки Батл-Кріка — сучасний Синедріон, які довіряють своїй церковній структурі більше, ніж звістці Вірного Свідка до Лаодикії. Вірний Свідок до Лаодикії — це Христос, і Він ніколи не змінюється, і завжди використовував обраних Ним чоловіків, щоб передати цю звістку людям, які виявляли риси Лаодикії. Немає нічого нового під сонцем.

He selected Moses, who had been trained by God alone for forty years, just as Jesus and his cousin John had been trained. He selected Moses, Christ and John as examples of those trained outside of the formal educational system. Nazareth represents a symbol of a person who has been chosen, as were the new upstarts; Jones and Waggoner in the 1888 Minneapolis rebellion. Nazareth represents the calling and consecration of a chosen man, but the chosen man is a citizen of a city that is disrespected.

Він обрав Мойсея, якого один лише Бог навчав протягом сорока років, так само, як були навчені Ісус і його двоюрідний брат Іван. Він обрав Мойсея, Христа та Івана як приклади тих, кого навчали поза формальною системою освіти. Назарет є символом обраної людини, подібно до нових вискочок — Джонса і Ваґґонера — у бунті 1888 року в Міннеаполісі. Назарет символізує покликання й посвячення обраного чоловіка, але цей обраний чоловік є громадянином міста, яке зневажають.

> And Nathanael said unto him, Can there any good thing come out of Nazareth? Philip saith unto him, Come and see. John 1:46.

> І Нафанаїл сказав йому: Чи може щось добре вийти з Назарету? Филип каже йому: Прийди та подивись. Івана 1:46.

The stammering tongues of Isaiah 28, represent those who came from Nazareth. After the formalization of Miller’s message in 1831, the message was empowered by the fulfillment of the prophecy of the second woe, typifying the fulfillment of a prophecy of the third woe at 9/11. We will take up the third Messianic prophecy in the next article.

Заїкуваті уста з 28 розділу Ісаї представляють тих, хто прийшли з Назарета. Після формалізації послання Міллера у 1831 році це послання було підсилене виконанням пророцтва про друге горе, що типологічно вказувало на виконання пророцтва про третє горе 11 вересня. Ми розглянемо третє месіанське пророцтво в наступній статті.

> “Three nights before the Review office burned, I was in an agony that words cannot describe. I could not sleep. I walked the room, praying to God to have mercy upon His people. Then I seemed to be in the Review office with the men who have the management of the institution. I was trying to speak to them and thus to help them. One of authority arose and said, ‘You say, The temple of the Lord, the temple of the Lord are we; therefore, we have authority to do this thing and that thing and the other thing. But the word of God forbids many of the things that you propose to do.’ At His first advent, Christ cleansed the Temple. Prior to His second advent He will again cleanse the temple. He was there cleansing the temple. Why? Because commercial work had been brought in, and God had been forgotten. With hurry here and hurry there and hurry somewhere else, there was no time to think of heaven. The principles of God’s law were presented, and I heard the question asked, ‘How much of the law have you obeyed?’ Then the word was spoken, ‘God will cleanse and purify His temple in His displeasure.’

> За три ночі до того, як офіс Review згорів, я перебував у стражданнях, яких словами не описати. Я не міг спати. Я ходив по кімнаті, молячись до Бога, щоб Він змилувався над Своїм народом. Тоді мені здалося, що я перебуваю в офісі Review разом із чоловіками, які керують цією установою. Я намагався говорити з ними і таким чином допомогти їм. Один із повноважних осіб підвівся і сказав: «Ви кажете: Храм Господній, храм Господній — ми; тому ми маємо владу робити і те, й інше, й ще інше. Але Слово Боже забороняє багато з того, що ви маєте намір робити». Під час Свого першого пришестя Христос очистив Храм. Перед Своїм другим пришестям Він знову очистить храм. Він там очищав храм. Чому? Тому що було впроваджено комерційну діяльність, і про Бога забули. Поспіх тут, поспіх там і поспіх ще деінде — не було часу думати про небо. Були представлені принципи Божого закону, і я почув запитання: «Скільки з закону ви виконали?» Тоді було сказано: «Бог у Своєму невдоволенні очистить і очищить Свій храм».

> “In the visions of the night I saw a sword of fire hung out over Battle Creek.

> Я бачив у нічних видіннях вогняний меч, що висів над Батл-Кріком.

> “Brethren, God is in earnest with us. I want to tell you that if after the warnings given in these burnings the leaders of our people go right on, just as they have done in the past, exalting themselves, God will take the bodies next. Just as surely as He lives, He will speak to them in language that they cannot fail to understand.

> Браття, Бог серйозно ставиться до нас. Хочу сказати вам, що якщо після попереджень, даних у цих пожежах, провідники нашого народу й далі чинитимуть так, як робили досі, звеличуючи себе, то потім Бог візьметься за тіла. Так само напевно, як Він живе, Він заговорить до них мовою, яку вони не зможуть не зрозуміти.

> “God is watching us to see if we will humble ourselves before Him as little children. I speak these words now that we may come to Him in humility and contrition and find out what He requires of us.’ Publishing Ministry, 170, 171.

> «Бог спостерігає за нами, щоб побачити, чи смиримося ми перед Ним, як малі діти. Я промовляю ці слова тепер, щоб ми прийшли до Нього в смиренні та каятті й дізналися, чого Він вимагає від нас». Видавниче служіння, 170, 171.

> “The message for this time is not, ‘The temple of the Lord, the temple of the Lord, the temple of the Lord are we.’ Whom does the Lord receive as vessels unto honor?—Those who co-operate with Christ; those who believe the truth, who live the truth, who proclaim the truth in all its bearings.” Review and Herald, October 22, 1903.

> Звістка для цього часу не така: «Храм Господній, храм Господній, храм Господній — це ми». Кого Господь приймає як посудини на честь? — Тих, хто співпрацює із Христом; тих, хто вірить істині, хто живе істиною, хто проголошує істину в усіх її аспектах. Review and Herald, 22 жовтня 1903 року.

> “These are not the words of Sister White, but the words of the Lord, and His messenger has given them to me to give to you. God calls upon you to no longer work at cross purposes with Him. Much instruction was given in regard to men claiming to be Christian when they are revealing the attributes of Satan, counteracting in spirit, word, and action the advancement of truth, and are surely following the path where Satan is leading them. In their hardness of heart they have grasped authority which in no way belongs to them, and which they should not exercise. Saith the great Teacher, ‘I will overturn, overturn, overturn.’ Men say in Battle Creek, ‘The temple of the Lord, the temple of the Lord are we’ but they are using common fire. Their hearts are not softened and subdued by the grace of God.” Manuscript Releases, volume 13, 222.

> Це не слова сестри Вайт, а слова Господа, і Його посланець передав їх мені, щоб передати їх вам. Бог закликає вас більше не діяти всупереч Йому. Було дано багато настанов щодо людей, які називають себе християнами, коли вони виявляють риси сатани, протидіючи духом, словом і ділом поширенню істини та безперечно йдучи шляхом, куди веде їх сатана. У закам’янілості свого серця вони захопили владу, яка жодним чином їм не належить і яку їм не слід здійснювати. Каже великий Учитель: «Я переверну, переверну, переверну». У Батл-Кріку люди кажуть: «Храм Господній, храм Господній — це ми», але вони користуються звичайним вогнем. Їхні серця не пом’якшені й не скорені Божою благодаттю. Manuscript Releases, том 13, 222.

Back to Articles