Article

# Future for America and July 18, 2020 - Number Four

Майбутнє для Америки і 18 липня 2020 року - Четвертий номер

1863

1863

Author

Jeff Pippenger

Published

September 19, 2023

Formats

PDF
Word

The message of Daniel chapters eight and nine which are represented by the Ulai River were unsealed in 1798. The prophecy of chapter eight was interpreted in chapter nine by Gabriel, but not until Daniel had set forth a prayer, that is considered one of the most significant human prayers in the Bible. In that prayer Daniel identifies that he had recognized that the desolation of Jerusalem would last seventy years according to what he had discovered in the book of Jeremiah.

Вістки восьмого й дев’ятого розділів Книги Даниїла, які представлені річкою Улай, були розкриті у 1798 році. Пророцтво восьмого розділу було витлумачене в дев’ятому розділі Гавриїлом, але лише після того, як Даниїл возніс молитву, яку вважають однією з найважливіших людських молитов у Біблії. У тій молитві Даниїл зазначає, що усвідомив, що спустошення Єрусалима триватиме сімдесят років згідно з тим, що він знайшов у книзі пророка Єремії.

> In the first year of Darius the son of Ahasuerus, of the seed of the Medes, which was made king over the realm of the Chaldeans; In the first year of his reign I Daniel understood by books the number of the years, whereof the word of the Lord came to Jeremiah the prophet, that he would accomplish seventy years in the desolations of Jerusalem. Daniel 9:1, 2.

> У першому році Дарія, сина Ахашвероша, з роду мідян, якого було поставлено царем над царством халдеїв; у першому році його царювання я, Даниїл, зрозумів з книг число років, про які було слово Господнє до пророка Єремії, що сповниться сімдесят років спустошень Єрусалима. Даниїл 9:1, 2.

Jeremiah also identified that at the end of those seventy years Belshazzar would die as Cyrus the General of Darius conquered Babylon.

Єремія також зазначив, що наприкінці тих сімдесяти років Валтасар помре, коли Кір, полководець Дарія, завоює Вавилон.

> And this whole land shall be a desolation, and an astonishment; and these nations shall serve the king of Babylon seventy years. And it shall come to pass, when seventy years are accomplished, that I will punish the king of Babylon, and that nation, saith the Lord, for their iniquity, and the land of the Chaldeans, and will make it perpetual desolations. Jeremiah 25:11, 12.

> А вся ця земля стане пусткою та жахом; і ці народи служитимуть цареві Вавилону сімдесят років. І станеться, коли сповняться сімдесят років, Я покараю царя Вавилону і той народ, — говорить Господь, — за їхню беззаконність, і землю Халдеїв, і зроблю її вічним спустошенням. Єремія 25:11, 12.

Daniel also identified that the seventy years of desolation was a fulfillment of a prophecy recorded by Moses.

Даниїл також усвідомив, що сімдесят років спустошення було сповненням пророцтва, записаного Мойсеєм.

> Yea, all Israel have transgressed thy law, even by departing, that they might not obey thy voice; therefore the curse is poured upon us, and the oath that is written in the law of Moses the servant of God, because we have sinned against him. And he hath confirmed his words, which he spake against us, and against our judges that judged us, by bringing upon us a great evil: for under the whole heaven hath not been done as hath been done upon Jerusalem. As it is written in the law of Moses, all this evil is come upon us: yet made we not our prayer before the Lord our God, that we might turn from our iniquities, and understand thy truth. Daniel 9:11–13.

> Так, увесь Ізраїль переступив Твій закон, відступивши, щоб не слухатися Твого голосу; тому вилилося на нас прокляття і клятва, написана в законі Мойсея, слуги Божого, бо ми згрішили проти Нього. І Він справдив Свої слова, які говорив проти нас і проти наших суддів, що судили нас, привівши на нас велике лихо; бо під усім небом не було вчинено такого, як учинено над Єрусалимом. Як написано в законі Мойсея, усе це лихо прийшло на нас; та ми не звернули нашої молитви перед Господом, Богом нашим, щоб відвернутися від наших беззаконь і зрозуміти Твою правду. Даниїла 9:11-13.

The “oath” that Israel had broken which produced the “curse” was the “seven times” of Leviticus twenty-six. The word translated as “seven times” in Leviticus twenty-six is the same Hebrew word that is translated as “oath,” in Daniel nine. Moses’ oath represented by the word translated as “seven times” is the first time-prophecy discovered by William Miller and it was the first of his foundational truths that was set aside in 1863. William Miller represented Elijah, and this is confirmed by the Spirit of Prophecy.

«Клятва», яку Ізраїль порушив і яка спричинила «прокляття», — це «сім разів» із двадцять шостого розділу книги Левіт. Слово, перекладене як «сім разів» у двадцять шостому розділі книги Левіт, є тим самим єврейським словом, яке перекладено як «клятва» в дев’ятому розділі Даниїла. Клятва Мойсея, представлена словом, перекладеним як «сім разів», є першим часовим пророцтвом, відкритим Вільямом Міллером, і це була перша з його основоположних істин, яку було відкладено в 1863 році. Вільям Міллер уособлював Іллю, і це підтверджується Духом Пророцтва.

> “Thousands were led to embrace the truth preached by William Miller, and servants of God were raised up in the spirit and power of Elijah to proclaim the message.” Early Writings, 233.

> "Тисячі були приведені до прийняття істини, яку проповідував Вільям Міллер, і слуг Божих було піднято в дусі й силі Іллі, щоб проголосити звістку." Ранні твори, 233.

In 1863 the Millerite movement ended as those who had formerly been in the movement started the Seventh-day Adventist church. When they began as a church the movement ended. It ended when they slew Moses as represented in the “seven times” of Leviticus twenty-six, and when they simultaneously slew Elijah, the messenger that had presented the “oath” of Moses to the movement. Moses and Elijah were both slain in 1863 and were not to be resurrected until post September 11, 2001, when God took the movement Future for America back to the old paths.

У 1863 році міллерітанський рух закінчився, оскільки ті, хто раніше належав до цього руху, заснували Церкву адвентистів сьомого дня. Коли вони почали існувати як церква, рух закінчився. Він закінчився тоді, коли вони вбили Мойсея, як це представлено висловом «сім разів» у двадцять шостому розділі книги Левіт, і коли вони водночас вбили Іллю, посланця, який представив рухові «клятву» Мойсея. Мойсей та Ілля були вбиті в 1863 році і не мали воскреснути до періоду після 11 вересня 2001 року, коли Бог повернув рух Future for America на старі стежки.

Future for America recognized September 11, 2001 as the arrival of the third woe, and what establishes that the identification of Islam’s attack on September 11 was the history of the first two woes as identified by the Millerites which is specifically represented upon both the 1843 and 1850 pioneer charts. By returning to Millerite history to uphold the modern role of Islam, the Lord then opened Future for America’s understanding of the “seven times” of Leviticus twenty-six, which is graphically represented on both charts in the center column. And in both charts, the center of the center column is the cross. When God directed in the production of both of Habakkuk’s tables, He made sure that the “oath” of Moses, the “seven times” of Leviticus twenty-six was the center of all the other prophetic illustrations and that on both tables Christ was placed in the very center.

Future for America визнала 11 вересня 2001 року настанням третього лиха, а підтвердженням ототожнення нападу ісламу 11 вересня стала історія перших двох лих, як її визначили мілерити, що чітко представлена на обох піонерських таблицях 1843 і 1850 років. Повернувшись до мілеритської історії, щоб утвердити сучасну роль ісламу, Господь тоді відкрив для Future for America розуміння «семи часів» Левіта 26, що графічно відображено на обох таблицях у центральній колонці. І на обох таблицях у центрі центральної колонки — хрест. Коли Бог керував підготовкою обох таблиць Авакума, Він подбав, щоб «клятва» Мойсея — «семи часів» Левіта 26 — була центром усіх інших пророчих ілюстрацій і щоб на обох таблицях Христос був розміщений у самому центрі.

This agreed with a period of time located in another prophecy that was interpreted by Gabriel in chapter nine of Daniel which identified that Christ would confirm the covenant with many for one week.

Це узгоджувалося з періодом часу, зазначеним в іншому пророцтві, яке Гавриїл витлумачив у дев’ятому розділі книги Даниїла, де було визначено, що Христос зміцнить завіт із багатьма на один тиждень.

> And he shall confirm the covenant with many for one week: and in the midst of the week he shall cause the sacrifice and the oblation to cease, and for the overspreading of abominations he shall make it desolate, even until the consummation, and that determined shall be poured upon the desolate. Daniel 9:27.

> І він підтвердить завіт із багатьма на один тиждень; а посеред тижня він припинить жертву та приношення, і через поширення мерзот учинить спустошення аж до завершення; і визначене буде вилито на спустошеного. Даниїла 9:27.

A prophetic week is twenty-five hundred and twenty symbolic days, and the prophecy that Gabriel was explaining identified that in the “midst” or center of those twenty-five hundred and twenty symbolic days Christ would be crucified. Christ is the center of ‘the twenty-five twenty’ on both of Habakkuk’s tables and also the week He confirmed the covenant with many.

Пророчий тиждень — це дві тисячі п’ятсот двадцять символічних днів, і пророцтво, яке пояснював Гавриїл, вказувало, що в «середині» або центрі тих двох тисяч п’ятисот двадцяти символічних днів Христос мав бути розіп’ятий. Христос є центром «двадцять п’ять двадцять» на обох таблицях Аввакума, а також центром тижня, коли Він утвердив завіт із багатьма.

In 1863 Adventism began as a church and the Millerite movement that had been empowered with the spirit of Elijah was slain. The Millerite movement understood that in the context of the seven churches of Revelation they had been the Philadelphian church. Those that separated from them after the Great Disappointment of 1844, were then identified as Laodiceans. In 1856 James White began a series of articles in the Review and Herald identifying that the movement that began as Philadelphia had become Laodicea and that the members needed then to seek the remedy offered to the Laodicean church. In the same year, in the same publication James White published a series of articles written by Hiram Edson about the twenty-five hundred and twenty year prophecy of Leviticus twenty-six. The articles were never finished.

У 1863 році адвентизм оформився як церква, а рух міллеритів, який був наділений духом Іллі, був знищений. Рух міллеритів усвідомлював, що в контексті семи церков Об’явлення він був Філадельфійською церквою. Тих, хто відокремився від них після Великого Розчарування 1844 року, тоді називали лаодикійцями. У 1856 році Джеймс Вайт розпочав у Review and Herald серію статей, у яких стверджував, що рух, який почався як Філадельфія, став Лаодикією, і що членам тоді слід було шукати засіб, запропонований Лаодикійській церкві. Того ж року, в тому ж виданні Джеймс Вайт опублікував серію статей, написаних Хайрамом Едсоном, про дві тисячі п’ятсот двадцятирічне пророцтво з Левита 26. Статті так і не були завершені.

When the Lord led the movement of Future for America back unto the old paths post September 11, 2001 the articles by Edson were rediscovered, and for the first time in history both of the periods twenty-five hundred and twenty years were recognized as two curses. One against the northern ten tribes and the other against the southern two tribes. Miller had identified the seven times against the southern kingdom of Judah, but Edson identified the seven times against the northern kingdom of Israel. Future for America saw that they both were to be applied. When the two scatterings are combined, they produce prophetic light that had never been recognized by Miller or Edson.

Коли Господь повів рух «Майбутнє для Америки» назад на давні шляхи після 11 вересня 2001 року, статті Едсона були заново відкриті, і вперше в історії обидва періоди тривалістю 2520 років були визнані двома прокляттями: одне — проти північних десяти племен, а інше — проти південних двох племен. Міллер визначив «сім часів» проти південного царства Юди, але Едсон визначив «сім часів» проти північного царства Ізраїлю. Рух «Майбутнє для Америки» побачив, що обидва мають бути застосовані. Коли обидва розсіяння поєднуються, вони дають пророче світло, яке ніколи не було визнане ні Міллером, ні Едсоном.

When the Lord returned Future for America to the old paths post 2001 the “oath” of Moses came back to life and stood upon its feet. The message connected with the “oath” was then presented by the messengers of the third angel as it had been presented and typified by the messengers of the first angel. Future for America was the movement that proclaimed the message represented by “Moses” in the power of “Elijah,” and Elijah clearly gave the testimony of Moses until the conclusion of a series of presentations titled Habakkuk’s Tables which finished around 2012. When that series of presentations ended, the beast from the bottomless pit ascended to make war upon Moses and Elijah. That warfare began when Future for America determined to stop the work it had been doing since 1996, and begin a school, which in its pride it called, The School of the Prophets. Better it would have been to call the school, the school of the false prophets!

Коли Господь після 2001 року повернув Future for America на стародавні стежки, «клятва» Мойсея ожила й встала на ноги. Звістка, пов’язана з цією «клятвою», тоді була представлена посланцями третього ангела так, як її було представлено й прообразно засвідчено посланцями першого ангела. Future for America було рухом, що проголошувало звістку, представлену «Мойсеєм», у силі «Іллі», і Ілля виразно давав свідчення Мойсея до завершення серії презентацій під назвою «Таблиці Авакума», яка завершилася приблизно у 2012 році. Коли ця серія презентацій завершилася, звір із безодні піднявся, щоб розпочати війну проти Мойсея та Іллі. Та війна почалася тоді, коли Future for America вирішило припинити працю, яку воно виконувало з 1996 року, і розпочати школу, яку у своїй пихатості назвало «Школою Пророків». Краще було б назвати цю школу школою лжепророків!

The chaos and confusion that ensued when the school began allowing those who had never been confirmed by the Lord as His messengers to introduce their own ideas ended with the death of Future for America on July 18, 2020. At that point Moses and Elijah had been slain in the streets.

Хаос і сум’яття, що виникли, коли школа почала дозволяти тим, кого Господь ніколи не підтверджував як Своїх посланців, запроваджувати власні ідеї, завершилися смертю «Future for America» 18 липня 2020 року. На той момент Мойсей та Ілля вже були вбиті на вулицях.

> And when they shall have finished their testimony, the beast that ascendeth out of the bottomless pit shall make war against them, and shall overcome them, and kill them. And their dead bodies shall lie in the street of the great city, which spiritually is called Sodom and Egypt, where also our Lord was crucified. Revelation 11:7, 8.

> І коли вони закінчать своє свідчення, звір, що виходить із безодні, піде війною проти них, переможе їх і вб’є їх. І їхні мертві тіла лежатимуть на вулиці великого міста, яке духовно зветься Содом і Єгипет, де й наш Господь був розп’ятий. Об’явлення 11:7, 8.

The testimony that is trustworthy, is the testimony that ended at the conclusion of the series titled Habakkuk’s Tables. Then the beast attacked. I have no idea who is following these current articles, but I assume it is made up as much by the enemies of Future for America as it is by those who are still trying to come to terms with the disappointment of July 18. I therefore expect that those that are in the category I define as enemies will point out how self-serving this application of prophetic history appears to be in their minds. So be it. Time is too short to pretend that the history of Future for America is not clearly identified as the movement that has been typified by the Millerite movement and it is too short to pretend that the flawed Laodicean human messenger that was raised up to lead out in that movement was not typified by William Miller.

Свідчення, яке є достовірним, — це свідчення, що закінчилося із завершенням серії під назвою «Таблиці Авакума». Потім звір напав. Я не маю уявлення, хто стежить за цими нинішніми статтями, але припускаю, що коло читачів однаковою мірою складається як із ворогів «Future for America», так і з тих, хто досі намагається змиритися з розчаруванням 18 липня. Тому я очікую, що ті, кого я відношу до категорії ворогів, вкажуть, наскільки самовигідним це застосування пророчої історії видається в їхніх очах. Нехай так. Часу надто мало, щоб удавати, ніби історія «Future for America» не є чітко визначеною як рух, що був типологічно представлений мілеритським рухом, і його також надто мало, щоб удавати, ніби недосконалий лаодикійський людський вісник, піднятий, щоб очолити той рух, не був типологічно представлений Вільямом Міллером.

Miller was a Philadelphian and I came into Adventism from the world in 1975, thus am a certified Laodicean Adventist. My life history testifies to that fact. That being said, the merciful God of heaven has recently instructed me to put the message He is now revealing into writing and send it to the churches. His instruction came with the promise that when He resurrects Moses and Elijah, they will be resurrected as Philadelphians, not as Laodiceans. The movement that began in the Millerite history was the time of Philadelphia, that ultimately transcended into Laodicea in 1856 when it began the process of its rejection of the foundations laid by the Millerites. The rejection began with the setting aside the new development of light offered through the pen of Hiram Edson. Seven years later in 1863 the movement of Elijah which had presented the message of Moses was slain. At the same time the movement was slain, a church was introduced to replace the movement. Moses and Elijah were slain at the beginning of Adventism and they were slain again at the ending of Adventism.

Міллер був філадельфійцем, а я увійшов у адвентизм зі світу у 1975 році, тож є сертифікованим лаодикійським адвентистом. Історія мого життя свідчить про цей факт. Попри це, милостивий Бог неба нещодавно повелів мені викласти письмово послання, яке Він тепер відкриває, і надіслати його церквам. Його настанова супроводжувалася обітницею, що коли Він воскресить Мойсея та Іллю, вони воскреснуть як філадельфійці, а не як лаодикійці. Рух, що розпочався в історії міллеритів, був часом Філадельфії, який зрештою перейшов у Лаодикію в 1856 році, коли розпочав процес відкидання підвалин, закладених міллеритами. Відкидання почалося з відкладення нового розвитку світла, запропонованого пером Хірама Едсона. Через сім років, у 1863 році, рух Іллі, який проголошував послання Мойсея, було вбито. Того ж часу, коли рух було вбито, на заміну рухові було запроваджено церкву. Мойсея та Іллю було вбито на початку адвентизму, і їх було вбито знову наприкінці адвентизму.

At the ending of the prophetic Laodicea, in 1989 the vision of the Hiddekel river was unsealed and a movement began that was born of a Laodicean mother. The Lord was not taken unaware and He knew that He would finish His work of the three angels as He began it. He would end it with a movement of Philadelphians, just as He began it and in order to do this the movement that was Laodicean by birth would need to be slain and resurrected as Philadelphians. In doing so, the movement that was brought out of the Laodicean church would become the eighth that is of the seven, in the very history where the three-fold union would become the eighth that is of the seven. And in the very same history the horn of Republicanism will also experience a resurrection of the eighth that was of the seven and had been slain by the “woke-ism” of Egypt and Sodom, but that line of prophecy will be addressed later in the articles.

Наприкінці пророчої Лаодикії у 1989 році було знято печать із видіння про ріку Хіддекел, і розпочався рух, який народився від лаодикійської матері. Господь не був захоплений зненацька, і Він знав, що завершить Свою працю звістки трьох ангелів так, як її розпочав. Він завершить її рухом філадельфійців, так само як і розпочав, і щоб це зробити, рух, що був лаодикійським за народженням, мусив бути умертвлений і воскреснути як філадельфійський. Таким чином, рух, виведений із лаодикійської церкви, став би восьмим, що є від семи, саме в тій історії, де троїстий союз став би восьмим, що є від семи. І в тій самій історії ріг республіканізму також переживе воскресіння того восьмого, що є від семи й був умертвлений «воук-ізмом» Єгипту та Содому, але цю лінію пророцтва буде розглянуто далі в статтях.

> And they of the people and kindreds and tongues and nations shall see their dead bodies three days and an half, and shall not suffer their dead bodies to be put in graves. And they that dwell upon the earth shall rejoice over them, and make merry, and shall send gifts one to another; because these two prophets tormented them that dwelt on the earth. And after three days and an half the Spirit of life from God entered into them, and they stood upon their feet; and great fear fell upon them which saw them. Revelation 11:9–11.

> І люди з народів, племен, мов і націй бачитимуть їхні мертві тіла три з половиною дні і не дозволять покласти їхні мертві тіла в могили. І ті, що живуть на землі, радітимуть через них, веселитимуться і надсилатимуть подарунки один одному, бо ці два пророки завдавали мук тим, що жили на землі. А після трьох з половиною днів Дух життя від Бога увійшов у них, і вони встали на ноги; і великий страх напав на тих, хто бачив їх. Об’явлення 11:9-11.

Future for America did not get put into the grave, it just laid there in the street where it had been slain, while its enemies rejoiced over its apparent death. Yet “after three days and an half the Spirit of life from God entered into them, and they stood upon their feet.” Time is no longer, so the three and a half days is symbolic of twelve hundred and sixty days or years, that in Revelation twelve verses six and fourteen represent the wilderness where the sanctuary and the host were trodden down. If they had been put into the grave, they would not be in a street where they could be trodden down. The treading down of Future for America is not only a symbolic period, but it is the symbolic period of the message of the “seven times” represented by the oath of Moses.

Future for America не було покладено в могилу; воно просто лежало там, на вулиці, де його було вбито, поки його вороги раділи його очевидній смерті. Та все ж «через три з половиною дні в них увійшов Дух життя від Бога, і вони стали на ноги». Часу вже немає, тож три з половиною дні є символом тисяча двохсот шістдесяти днів або років, які в Одкровенні 12:6 і 14 представляють пустелю, де святиня та воїнство були потоптані. Якби їх поклали в могилу, вони не були б на вулиці, де їх могли б потоптати. Потоптання Future for America є не лише символічним періодом, але це символічний період звістки про «сім часів», представлених клятвою Мойсея.

> And they shall fall by the edge of the sword, and shall be led away captive into all nations: and Jerusalem shall be trodden down of the Gentiles, until the times of the Gentiles be fulfilled. Luke 21:24.

> І поляжуть від леза меча, і будуть відведені в полон до всіх народів; а Єрусалим буде потоптаний язичниками, доки не сповняться часи язичників. Луки 21:24.

There are three times Jerusalem has been trodden down. First by Babylon from 677 BC until 607 BC. The second trampling down was by pagan Rome from 66 AD until 70 AD. The third time was by spiritual Rome from 538 through to 1798. The treading down of Jerusalem by the Gentiles identified in Luke twenty-one was the twelve hundred and sixty years of papal rule. Revelation eleven, where we find the testimony of Moses and Elijah opens with the identification of that period of time.

Єрусалим тричі було потоптано. Вперше — Вавилоном від 677 р. до н. е. до 607 р. до н. е. Друге потоптання було язичницьким Римом з 66 р. н. е. до 70 р. н. е. Третє — духовним Римом з 538 по 1798 рік. Потоптання Єрусалима язичниками, про яке йдеться в Луки двадцять один, становило тисячу двісті шістдесят років папського панування. Об’явлення одинадцять, де ми знаходимо свідчення Мойсея та Іллі, починається з окреслення того періоду часу.

> And there was given me a reed like unto a rod: and the angel stood, saying, Rise, and measure the temple of God, and the altar, and them that worship therein. But the court which is without the temple leave out, and measure it not; for it is given unto the Gentiles: and the holy city shall they tread under foot forty and two months. Revelation 11:1, 2.

> І дана була мені тростина, подібна до жезла; і став ангел, кажучи: Встань, і виміряй храм Божий, і жертовник, і тих, що поклоняються в ньому. А двір, що поза храмом, залиш назовні, і не вимірюй його; бо він даний язичникам; і святе місто вони топтатимуть сорок два місяці. Об’явлення 11:1, 2.

The command for John to measure the temple and the worshippers therein represents the opening of the judgment in 1844, for the previous two verses identify John as having experienced the bitterness of the Great Disappointment in 1844, then after he is told that he must repeat the work of proclaiming the message, verse one of chapter eleven identifies that judgment has just begun.

Наказ Іванові виміряти храм і тих, хто в ньому поклоняється, символізує початок суду в 1844 році, адже попередні два вірші вказують, що Іван пережив гіркоту Великого Розчарування 1844 року, а потім, після того як йому сказано, що він має повторити працю проголошення звістки, перший вірш одинадцятого розділу засвідчує, що суд щойно розпочався.

> “The time has come when everything is to be shaken that can be shaken, that those things that can not be shaken may remain. Every case is coming in review before God; for he is measuring the temple of God, and the worshipers therein. ‘These things, saith he that holdeth the seven stars in his right hand, who walketh in the midst of the seven golden candlesticks; I know thy works…. I have somewhat against thee, because thou hast lost thy first love; remember therefore from whence thou art fallen, and repent, and do the first works; or else I will come unto thee quickly, and will remove the candlestick out of his place.’ ‘Repent; or else I will come unto thee quickly, and will fight against thee with the sword of my mouth. He that hath an ear, let him hear what the Spirit saith unto the churches: To him that overcometh will I give to eat of the hidden manna, and will give him a white stone, and in the stone a new name written, which no man knoweth saving him that receiveth it.’” The 1888 Materials, 1116.

> Надійшов час, коли буде похитане все, що може бути похитане, щоб залишилося те, чого похитати не можна. Кожна справа приходить на розгляд перед Богом; бо Він вимірює храм Божий і тих, хто в ньому поклоняється. «Оце говорить Той, Хто тримає сім зір у правиці Своїй, Хто ходить посеред семи золотих світильників: Знаю діла твої.... Але маю проти тебе те, що ти покинув свою першу любов; отож згадай, звідки ти впав, і покайся, і роби перші діла; коли ж ні — то незабаром прийду до тебе й зрушу світильник твій з його місця». «Покайся; або ж незабаром прийду до тебе і воюватиму з тобою мечем уст Моїх. Хто має вухо, нехай чує, що Дух говорить Церквам: Тому, хто перемагає, дам їсти з прихованої манни, і дам йому білий камінець, і на камінці — нове ім’я написане, якого ніхто не знає, тільки той, хто його отримує»." Матеріали 1888 року, 1116.

As John is representing the opening of the investigative judgment in 1844, he is told to leave off the courtyard of the temple, for it is given to the Gentiles who would trample down the holy city for twelve hundred and sixty years. Luke twenty-one identifies that the Gentiles would trample down Jerusalem until the “times” of the Gentiles was fulfilled. John in chapter eleven has just identified that the time of the treading down of Jerusalem by the Gentiles was the history of 538 until 1798. John identifies this period twice in chapter twelve as the wilderness, a period of time that the church fled into to avoid the persecution being brought by the pope.

Коли Іван представляє відкриття слідчого суду у 1844 році, йому сказано залишити поза увагою двір храму, бо його віддано язичникам, які попиратимуть святе місто протягом тисячі двохсот шістдесяти років. Двадцять перший розділ Луки зазначає, що язичники топтатимуть Єрусалим, доки не сповняться «часи» язичників. В одинадцятому розділі Іван щойно визначив, що час попирання Єрусалима язичниками — це період від 538 до 1798 року. Іван двічі в дванадцятому розділі називає цей період пустелею — періодом, у який церква втекла, щоб уникнути переслідування, яке чинив папа.

When Moses and Elijah are slain and left in the street to be trodden down for a period of three and a half days, the three previous histories when Jerusalem was trodden down are to be understood as typifying that period of time. In Luke twenty-one the Gentiles would tread down the holy city until the “times” of the Gentiles would be fulfilled.

Коли Мойсея та Іллю будуть убиті й залишені на вулиці, щоб їх попирали протягом трьох із половиною днів, три попередні історії, коли Єрусалим попирали, слід розуміти як прообраз того періоду часу. В Євангелії від Луки, розділ 21, язичники попиратимуть святе місто, доки не сповняться «часи» язичників.

Thus, Luke identifies more than one time of the Gentiles, but we know the time of the Gentiles being fulfilled was 1798. The first “time of the Gentiles” began in 723 BC when the northern kingdom of Israel was trodden down by Assyria. That treading down began a trampling down by a pagan power and continued until 538 when the papal power carried on the work until 1798. Paganism scattered and trampled down literal Israel and papalism scattered and trampled down spiritual Israel. The “times” of the Gentiles represent the twenty-five hundred and twenty years of Leviticus twenty-six that represents two periods of treading down. The first was carried out by paganism as represented by Assyria, then Babylon, then pagan Rome. Then the second desolating power that Miller identified in the sacred framework of prophecy he employed, was papalism which would continue the treading down until 1798. The treading down of both paganism and papalism is the very question that is raised in the heavenly dialogue that produces the answer that is the foundation and central pillar of Adventism.

Таким чином, Лука виокремлює більше ніж один «час поган», але ми знаємо, що сповнення часу поган припало на 1798 рік. Перший «час поган» розпочався у 723 р. до н. е., коли північне царство Ізраїлю було потоптане Асирією. Те потоптання започаткувало попирання з боку язичницької влади і тривало до 538 року, коли папська влада продовжила цю справу аж до 1798 року. Язичництво розсіяло й потоптало буквальний Ізраїль, а папство розсіяло й потоптало духовний Ізраїль. «Часи» поган означають дві тисячі п’ятсот двадцять років із Левита 26, що представляють два періоди попирання. Перший здійснювався язичництвом, представленим Асирією, потім Вавилоном, а потім язичницьким Римом. Потім другою спустошливою владою, яку Міллер визначив у священній пророчій схемі, якою він користувався, було папство, що мало продовжувати попирання до 1798 року. Попирання і язичництвом, і папством — це саме те питання, яке порушується в небесному діалозі, що дає відповідь, яка є підвалиною й центральним стовпом адвентизму.

> Then I heard one saint speaking, and another saint said unto that certain saint which spake, How long shall be the vision concerning the daily sacrifice, and the transgression of desolation, to give both the sanctuary and the host to be trodden under foot? And he said unto me, Unto two thousand and three hundred days; then shall the sanctuary be cleansed. Daniel 8:13, 14.

> Тоді я почув, як один святий говорив, і інший святий сказав тому певному святому, що говорив: Доки триватиме видіння про щоденну жертву та переступ спустошення, щоб і святиню, і військо віддати на потоптання? І сказав він мені: До двох тисяч трьохсот днів; тоді святиня буде очищена. Даниїла 8:13, 14.

The angel Gabriel and other angels led Miller to understand that the “daily” represented paganism and that the “transgression of desolation” represented papalism. Both paganism and papalism would trample down the sanctuary and host. Therefore the “times” of the Gentiles which Luke refers to is the two trampling down periods of twelve hundred and sixty years, that together are the seven times of Leviticus twenty-six.

Ангел Гавриїл та інші ангели привели Міллера до розуміння, що «щоденне» означало язичництво, а «переступ спустошення» — папство. І язичництво, і папство попиратимуть святилище та військо. Отже, «часи» язичників, про які говорить Лука, — це два періоди попирання тривалістю тисяча двісті шістдесят років кожен, що разом становлять «сім часів» Левіта, 26-го розділу.

The message of the “oath” of Moses was slain in 1863, along with the messenger Elijah who had presented the message of Moses. Both the message of Moses and the Elijah messenger was resurrected post September 11, 2001. After the message of Moses that was once again proclaimed by Elijah, they were both slain and then left in the street and not buried for twelve hundred and sixty days is a direct connection to the message of the “seven times” that Daniel calls the “oath” of Moses. The movement and the messenger that repeats the Elijah message of Moses as typified by Miller and the Millerites will ultimately stand upon its feet and be resurrected.

Звістка про «клятву» Мойсея була вбита у 1863 році разом із посланцем Іллею, який проголошував звістку Мойсея. І звістка Мойсея, і посланець Ілля були воскреслені після 11 вересня 2001 року. Після того як звістку Мойсея знову проголосив Ілля, їх обох убили, а потім залишили на вулиці непохованими на тисячу двісті шістдесят днів — це має прямий зв’язок зі звісткою про «сім часів», яку Даниїл називає «клятвою» Мойсея. Рух і посланець, які повторюють Іллівську звістку Мойсея, як це типологічно показано Міллером і міллеритами, зрештою стануть на ноги і воскреснуть.

> And after three days and an half the Spirit of life from God entered into them, and they stood upon their feet; and great fear fell upon them which saw them. And they heard a great voice from heaven saying unto them, Come up hither. And they ascended up to heaven in a cloud; and their enemies beheld them. Revelation 11:11, 12.

> Після трьох з половиною днів Дух життя від Бога увійшов у них, і вони стали на ноги; і великий страх напав на тих, що бачили їх. І вони почули з неба гучний голос, який говорив до них: Підніміться сюди. І вони вознеслися на небо в хмарі; і їхні вороги бачили їх. Об’явлення 11:11, 12.

We will address this truth in the next article.

Ми розглянемо цю істину у наступній статті.

Back to Articles