Article

# Future for America and July 18, 2020 - Number Six

Майбутнє для Америки і 18 липня 2020 року — номер шість

The Ensign

Прапор

Author

Jeff Pippenger

Published

September 23, 2023

Formats

PDF
Word

> And after three days and an half the Spirit of life from God entered into them, and they stood upon their feet; and great fear fell upon them which saw them. And they heard a great voice from heaven saying unto them, Come up hither. And they ascended up to heaven in a cloud; and their enemies beheld them. Revelation 11:11, 12.

> Після трьох з половиною днів Дух життя від Бога увійшов у них, і вони стали на ноги; і великий страх напав на тих, що бачили їх. І вони почули з неба гучний голос, який говорив до них: Підніміться сюди. І вони вознеслися на небо в хмарі; і їхні вороги бачили їх. Об’явлення 11:11, 12.

After being trampled down in the street, Elijah and Moses receive the Comforter and they then stand upon their feet. Ezekiel’s valley of bones first hear a noise and then experience a shaking, but they were still without breath.

Після того як їх потоптали на вулиці, Ілля та Мойсей приймають Утішителя і тоді встають на ноги. Єзекіїлева долина кісток спершу чує шум, а потім переживає тремтіння, але в них усе ще не було подиху.

> So I prophesied as I was commanded: and as I prophesied, there was a noise, and behold a shaking, and the bones came together, bone to his bone. And when I beheld, lo, the sinews and the flesh came up upon them, and the skin covered them above: but there was no breath in them. Ezekiel 37:7, 8.

> І пророкував я, як було мені наказано; і як я пророкував, зчинився шум, і ось — тремтіння, і кості зійшлися разом, кістка до своєї кістки. І я побачив — аж ось жили та плоть виросли на них, і шкіра покрила їх зверху; але подиху в них не було. Єзекіїль 37:7, 8.

When the bodies have been reconstituted, they hear the message of the four winds.

Коли тіла відновлені, вони чують послання чотирьох вітрів.

> Then said he unto me, Prophesy unto the wind, prophesy, son of man, and say to the wind, Thus saith the Lord God; Come from the four winds, O breath, and breathe upon these slain, that they may live. So I prophesied as he commanded me, and the breath came into them, and they lived, and stood up upon their feet, an exceeding great army. Ezekiel 37:9, 10.

> І сказав Він до мене: Пророкуй до вітру, пророкуй, сину людський, і скажи до вітру: Так говорить Господь Бог: Прийди від чотирьох вітрів, о подиху, і дихни на цих позабитих, щоб вони ожили. І я пророкував, як Він наказав мені, і подих увійшов у них, і вони ожили та стали на ноги свої — військо дуже велике. Єзекіїля 37:9, 10.

All the prophets identify the end of the world, so the passage from Ezekiel produces a dilemma for those who wish to avoid the message of Revelation eleven’s two prophets. Of course, for those who wish to reject the message the easiest lie they can tell themselves is that Revelation eleven is just a history that represents the French Revolution, and it has no end of the world application. But if you accept the premise that even Revelation eleven identifies the end of the world, then you must reconcile the fact that the mighty army at the end of the world that presents the third angel’s message in a loud cry is identified as being dead and resurrected in advance of their standing up as God’s army.

Усі пророки вказують на кінець світу, тож уривок з книги Єзекіїля створює дилему для тих, хто прагне уникнути звістки двох пророків одинадцятого розділу Об'явлення. Звісно, для тих, хто хоче відкинути цю звістку, найлегша брехня, яку вони можуть собі сказати, полягає в тому, що одинадцятий розділ Об'явлення — це лише історичний опис Французької революції і він не має жодного застосування до кінця світу. Але якщо ви приймаєте тезу, що навіть одинадцятий розділ Об'явлення вказує на кінець світу, тоді ви мусите узгодити той факт, що могутнє військо наприкінці світу, яке проголошує третю ангельську вістку гучним кличем, описане як мертве і воскресле ще до того, як стати на ноги як Боже військо.

> Then he said unto me, Son of man, these bones are the whole house of Israel: behold, they say, Our bones are dried, and our hope is lost: we are cut off for our parts. Therefore prophesy and say unto them, Thus saith the Lord God; Behold, O my people, I will open your graves, and cause you to come up out of your graves, and bring you into the land of Israel. And ye shall know that I am the Lord, when I have opened your graves, O my people, and brought you up out of your graves, And shall put my spirit in you, and ye shall live, and I shall place you in your own land: then shall ye know that I the Lord have spoken it, and performed it, saith the Lord. Ezekiel 37:11–14.

> І сказав Він мені: Сину людський, ці кістки — увесь дім Ізраїля; ось вони кажуть: «Наші кістки висохли, і наша надія загинула; ми відсічені». Тому пророкуй і скажи їм: Так говорить Господь Бог: Ось, народе мій, Я відкрию ваші могили і виведу вас із ваших могил, і введу вас у землю Ізраїля. І пізнаєте, що Я — Господь, коли відкрию ваші могили, народе мій, і виведу вас із ваших могил, і вкладу Духа Мого в вас, і ви оживете, і поселю вас у вашій землі; тоді ви пізнаєте, що Я, Господь, сказав це і звершив, — говорить Господь. Єзекіїля 37:11-14.

Christ ascended into heaven with a cloud and He returns with clouds, and the clouds represent angels. Moses and Elijah ascend up into heaven in a cloud that represents the message of the third angel that flies in the midst of heaven at the Sunday law in the United States. Moses and Elijah ascend up into heaven at the Sunday law in connection with a message of Islam.

Христос вознісся на небо в хмарі, і Він повернеться з хмарами, а хмари символізують ангелів. Мойсей та Ілля возносяться на небо в хмарі, яка символізує вістку третього ангела, що летить посеред неба під час недільного закону у Сполучених Штатах. Мойсей та Ілля возносяться на небо під час недільного закону у зв’язку з вісткою ісламу.

Isaiah identifies many of the truths connected with this history and in the very same passage that Jesus referenced to identify His work. He employed the prophets Elijah and Elisha as examples of a prophetic message not being received by their own countrymen, and it immediately brought those of the church in Nazareth to anger and they sought to kill him.

Ісая вказує на багато істин, пов’язаних із цією історією, і робить це в тому самому уривку, на який посилався Ісус, щоб окреслити своє служіння. Він навів пророків Іллю та Єлисея як приклади того, що пророче послання не приймається їхніми співвітчизниками, і це відразу розлютило членів церкви в Назареті, і вони шукали нагоди вбити його.

> The spirit of the Lord God is upon me; because the Lord hath anointed me to preach good tidings unto the meek; he hath sent me to bind up the brokenhearted, to proclaim liberty to the captives, and the opening of the prison to them that are bound; To proclaim the acceptable year of the Lord, and the day of vengeance of our God; to comfort all that mourn; To appoint unto them that mourn in Zion, to give unto them beauty for ashes, the oil of joy for mourning, the garment of praise for the spirit of heaviness; that they might be called trees of righteousness, the planting of the Lord, that he might be glorified. And they shall build the old wastes, they shall raise up the former desolations, and they shall repair the waste cities, the desolations of many generations. And strangers shall stand and feed your flocks, and the sons of the alien shall be your plowmen and your vinedressers. But ye shall be named the Priests of the Lord: men shall call you the Ministers of our God: ye shall eat the riches of the Gentiles, and in their glory shall ye boast yourselves. For your shame ye shall have double; and for confusion they shall rejoice in their portion: therefore in their land they shall possess the double: everlasting joy shall be unto them. For I the Lord love judgment, I hate robbery for burnt offering; and I will direct their work in truth, and I will make an everlasting covenant with them. And their seed shall be known among the Gentiles, and their offspring among the people: all that see them shall acknowledge them, that they are the seed which the Lord hath blessed. I will greatly rejoice in the Lord, my soul shall be joyful in my God; for he hath clothed me with the garments of salvation, he hath covered me with the robe of righteousness, as a bridegroom decketh himself with ornaments, and as a bride adorneth herself with her jewels. For as the earth bringeth forth her bud, and as the garden causeth the things that are sown in it to spring forth; so the Lord God will cause righteousness and praise to spring forth before all the nations.

> Дух Господа Бога на мені; бо Господь помазав мене проповідувати добру звістку смиренним; Він послав мене перев’язати зранених серцем, проголосити полоненим свободу, і відчинення темниці для зв’язаних; щоб проголосити рік благовоління Господнього і день помсти нашого Бога; щоб утішити всіх, хто сумує; щоб дати тим, хто сумує в Сіоні, красу замість попелу, олію радості замість жалоби, одежу хвали замість духа пригніченості; щоб їх називали деревами праведності, насадженням Господнім, щоб Він прославився. І відбудують давні руїни, піднімуть колишні спустошення, і відновлять спустошені міста, спустошення багатьох поколінь. І чужинці стоятимуть і пастимуть ваші отари, а сини чужоземців будуть вашими орачами та виноградарями. А вас назвуть Священиками Господніми; люди називатимуть вас Служителями нашого Бога; споживатимете багатства народів, і їхньою славою будете хвалитися. За вашу ганьбу матимете подвійне; і замість посоромлення вони радітимуть своїй частці: тому на своїй землі вони посядуть подвійне; вічна радість буде їм. Бо Я, Господь, люблю правосуддя, ненавиджу грабунок для всепалення; і я спрямую їхню працю в істині, і укладу з ними вічний заповіт. І їхнє насіння буде знане серед народів, а їхнє потомство — серед людей: усі, хто їх побачить, визнають їх, що вони — насіння, яке Господь благословив. Дуже радітиму в Господі, душа моя радітиме в Бозі моєму; бо Він зодягнув мене в шати спасіння, покрив мене ризою праведності, як жених, що прикрашає себе оздобами, і як наречена, що прикрашає себе своїми коштовностями. Бо як земля вирощує свій паросток, і як сад дає зійти посіяному в ньому; так Господь Бог дасть зійти праведності та хвали перед усіма народами.

> For Zion’s sake will I not hold my peace, and for Jerusalem’s sake I will not rest, until the righteousness thereof go forth as brightness, and the salvation thereof as a lamp that burneth. And the Gentiles shall see thy righteousness, and all kings thy glory: and thou shalt be called by a new name, which the mouth of the Lord shall name. Thou shalt also be a crown of glory in the hand of the Lord, and a royal diadem in the hand of thy God. Thou shalt no more be termed Forsaken; neither shall thy land any more be termed Desolate: but thou shalt be called Hephzibah, and thy land Beulah: for the Lord delighteth in thee, and thy land shall be married. For as a young man marrieth a virgin, so shall thy sons marry thee: and as the bridegroom rejoiceth over the bride, so shall thy God rejoice over thee. I have set watchmen upon thy walls, O Jerusalem, which shall never hold their peace day nor night: ye that make mention of the Lord, keep not silence. And give him no rest, till he establish, and till he make Jerusalem a praise in the earth. The Lord hath sworn by his right hand, and by the arm of his strength, Surely I will no more give thy corn to be meat for thine enemies; and the sons of the stranger shall not drink thy wine, for the which thou hast laboured: But they that have gathered it shall eat it and praise the Lord; and they that have brought it together shall drink it in the courts of my holiness. Go through, go through the gates; prepare ye the way of the people; cast up, cast up the highway; gather out the stones; lift up a standard for the people. Behold, the Lord hath proclaimed unto the end of the world, Say ye to the daughter of Zion, Behold, thy salvation cometh; behold, his reward is with him, and his work before him. And they shall call them, The holy people, The redeemed of the Lord: and thou shalt be called, Sought out, A city not forsaken. Isaiah 61:1–62:12.

> За Сіона ради не замовкну, і заради Єрусалима не втишуся, доки праведність його не вийде, мов сяйво, а спасіння його — мов світильник, що горить. І побачать народи твою праведність, і всі царі — твою славу; і назвуть тебе новим ім’ям, яке наречуть уста Господні. І будеш у руці Господа вінецем слави і царською діадемою в руці Бога твого. Не будеш уже зватися Покинута, і земля твоя не буде вже зватися Спустошена; але назвуть тебе Хефці-Ба, а землю твою — Беула, бо Господь уподобав тебе, і земля твоя буде заміжня. Бо як юнак одружується з дівою, так сини твої одружаться з тобою; і як радіє жених над нареченою, так радітиме над тобою Бог твій. На стінах твоїх, Єрусалиме, Я поставив сторожів; вони не замовкнуть ні вдень, ні вночі. Ви, що згадуєте Господа, не мовчіть. І не давайте Йому спочинку, аж поки не утвердить і не поставить Єрусалима на хвалу на землі. Господь присягнув Своєю правицею і раменом сили Своєї: Воістину, не віддам більше твого зерна на поживу ворогам твоїм, і сини чужинця не питимуть твого вина, за яке ти трудився; але ті, що зібрали його, їстимуть його і хвалитимуть Господа, а ті, що зносили його, питимуть його у дворах Моєї святині. Проходьте, проходьте брамами; готуйте дорогу народові; насипайте, насипайте шлях; приберіть каміння; підійміть знамено для народу. Ось, Господь проголосив аж до кінців землі: Кажіть дочці Сіону: Ось, приходить твоє спасіння; ось, заплата Його з Ним, і діло Його перед Ним. І називатимуть їх: Народ святий, Викуплені Господа; а тебе назвуть: Розшукувана, Місто не покинуте. Ісая 61:1–62:12.

The Lord enters into “an everlasting covenant” with the one hundred and forty-four thousand who have previously been “forsaken,” but then become “a city” that is “not forsaken.” They were “desolate,” and dead in the street. Isaiah identifies them as the “Priests of the Lord,” the Lord’s “ministers,” a “holy people” and the “watchmen” on the walls of Zion.

Господь укладає «вічний завіт» зі ста сорока чотирма тисячами, які раніше були «покинуті», але згодом стають «містом», яке «не покинуте». Вони були «спустошені» й мертвими на вулиці. Ісая називає їх «Священиками Господніми», «служителями» Господа, «святим народом» і «сторожами» на мурах Сіону.

In contrast with those who rejoiced over their dead bodies, God then rejoices over them “as the bridegroom rejoiceth over the bride.” The bride has then been made ready. Just as in the promise to Philadelphia the Lord gives them a “new name,” and He identifies their name as “Hephzibah” and “Beulah.” Hephzibah means my delight is in her, and Beulah means to marry. The Lord marries those represented by Elijah and Moses.

На відміну від тих, що тішилися з їхніх мертвих тіл, Бог тоді тішиться ними "як жених тішиться нареченою." Тоді наречену було приготовано. Як і в обітниці для Філадельфії, Господь дає їм "нове ім'я," і визначає їхнє ім'я як "Хефціба" та "Беула." "Хефціба" означає "моє уподобання в ній," а "Беула" означає "вступати в шлюб." Господь бере шлюб із тими, кого представляють Ілля та Мойсей.

The work they are given is to prepare the way for Christ Second Coming by preaching the “good tidings” of Christ and His righteousness “unto the end of the world.” They have been anointed by the Comforter in the outpouring of the Spirit and will then be lifted “up as a standard,” as “a great voice from heaven” says “unto them, Come up hither.” They will then be as “a crown of glory” and “a royal diadem” in the hand of the Lord. Zechariah identifies the same crown as an ensign, while also placing the event during the time of the latter rain.

Завдання, яке їм дано, полягає в приготуванні шляху для Другого Пришестя Христа через проповідування "благої звістки" про Христа та Його праведність "аж до кінця світу." Вони були помазані Утішителем під час виливання Духа і тоді будуть піднесені "як знамено", як "великий голос із неба" каже "до них: Підніміться сюди." Вони тоді будуть "як вінець слави" та "царська діадема" в руці Господа. Захарія називає той самий вінець знаменом і водночас відносить цю подію до часу пізнього дощу.

> And the Lord their God shall save them in that day as the flock of his people: for they shall be as the stones of a crown, lifted up as an ensign upon his land. For how great is his goodness, and how great is his beauty! corn shall make the young men cheerful, and new wine the maids. Ask ye of the Lord rain in the time of the latter rain; so the Lord shall make bright clouds, and give them showers of rain, to every one grass in the field. Zechariah 9:16–10:1.

> І Господь, Бог їхній, спасе їх того дня, як отару Свого народу; бо вони будуть, немов каміння корони, піднесені як знамено над Його землею. Бо яка велика Його доброта, і яка велика Його краса! Зерно звеселить юнаків, а молоде вино — дівчат. Просіть у Господа дощу в час пізнього дощу; і Господь зробить ясні хмари й дасть їм зливи дощу, кожному — траву на полі. Захарія 9:16–10:1.

They will be the “flock of His people,” but the Lord has a second flock who are then still in Babylon who he will also call. Their work will be to rebuild the “old” waste places and the “desolations” of many generations. They will be those who return and reestablish the old paths that have been rejected and covered up within Adventism and without Adventism. They will return to the Millerite foundational truths and present them in their purity to Laodicean Adventism and they will also present a message to those outside of Adventism concerning the “old” truths connected with God’s law, especially the Sabbath. In doing so they will use the histories of many generations to illustrate the new history. Their work will take place during the latter rain, when the judgments of God are in the land. When the Lord with His right hand, lifts them up as an ensign the entire world that had previously rejoiced over their dead bodies lying in the street will see the ensign, and hear the watchmen’s warning trumpet.

Вони будуть «отарою Його народу», але в Господа є ще одна отара, яка тоді ще перебуває у Вавилоні, і яку Він також покличе. Їхньою працею буде відбудувати «старі» руїни та відновити «спустошення» багатьох поколінь. Це будуть ті, хто повернеться й відновить стародавні стежки, які були відкинуті й приховані в межах Адвентизму та поза Адвентизмом. Вони повернуться до міллеритських основоположних істин і представлять їх у чистоті Лаодикійському Адвентизму, а також понесуть вістку тим, хто поза Адвентизмом, щодо «старих» істин, пов’язаних із Божим законом, особливо щодо суботи. Роблячи це, вони використовуватимуть історії багатьох поколінь, щоб проілюструвати нову історію. Їхня праця відбуватиметься під час пізнього дощу, коли суди Божі на землі. Коли Господь Своєю правицею підніме їх як стяг, увесь світ, що раніше радів з того, що їхні мертві тіла лежали на вулиці, побачить стяг і почує попереджувальну сурму сторожів.

> All ye inhabitants of the world, and dwellers on the earth, see ye, when he lifteth up an ensign on the mountains; and when he bloweth a trumpet, hear ye. Isaiah 18:3.

> Усі ви, мешканці світу і жителі землі, дивіться, коли він підіймає стяг на горах; і коли він трубить у сурму, слухайте. Ісая 18:3.

In chapter eleven of Revelation when those who had been rejoicing over their dead bodies see them stand up “great fear fell upon them which saw them.”

В одинадцятому розділі Одкровення, коли ті, хто радів над їхніми мертвими тілами, побачили, що вони встали, «великий страх упав на тих, хто їх бачив».

> Then shall the Assyrian fall with the sword, not of a mighty man; and the sword, not of a mean man, shall devour him: but he shall flee from the sword, and his young men shall be discomfited. And he shall pass over to his strong hold for fear, and his princes shall be afraid of the ensign, saith the Lord, whose fire is in Zion, and his furnace in Jerusalem. Isaiah 31:8, 9.

> Тоді асирієць упаде від меча, та не від меча сильного чоловіка; його пожере меч, та не меч чоловіка ницого; але він утече від меча, і його юнаки зазнають поразки. І він через страх подасться до своєї твердині, а його князі злякаються стяга, говорить Господь, чий вогонь на Сіоні, а його горно — в Єрусалимі. Ісая 31:8, 9.

All the prophet’s testimonies come together in the book of Revelation. The Assyrian represents the king of the north in Daniel eleven verse forty to forty-five who comes to his end with none to help. When the one hundred and forty-four thousand, who are God’s watchmen, blow the trumpet the entire world will hear and be afraid. Those represented by the two prophets will be “anointed” by the Comforter “to preach good tidings” that are the “tidings out of the east and out of the north” that “trouble” the king of the north in Daniel chapter eleven verse forty-four and that marks the beginning of the persecution of the Sunday law crisis. At that time the Gentiles will respond to the message to come out of Babylon and come and join the priests of the Lord, who are also represented as “a root of Jesse,” thus identifying the biblical methodology that they will use to present the warning message unto the Gentiles.

Усі свідчення пророка сходяться в книзі Об’явлення. Ассирієць представляє північного царя в одинадцятому розділі книги Даниїла, віршах сорок–сорок п’ять, який приходить до свого кінця, і ніхто не допоможе йому. Коли сто сорок чотири тисячі, які є Божими сторожами, затрублять у сурми, увесь світ почує й злякається. Ті, кого представляють двоє пророків, будуть "помазані" Утішителем "проповідувати добру звістку", тобто "звістки зі сходу та з півночі", що "непокоять" північного царя в одинадцятому розділі книги Даниїла, сорок четвертому вірші, і це ознаменує початок переслідування під час кризи недільного закону. Того часу язичники відгукнуться на вістку вийти з Вавилона і прийдуть, щоб приєднатися до священиків Господа, які також представлені як "корінь Єссея", тим самим окреслюючи біблійний метод, який вони використають, щоб представити перестережне послання язичникам.

> And in that day there shall be a root of Jesse, which shall stand for an ensign of the people; to it shall the Gentiles seek: and his rest shall be glorious. And it shall come to pass in that day, that the Lord shall set his hand again the second time to recover the remnant of his people, which shall be left, from Assyria, and from Egypt, and from Pathros, and from Cush, and from Elam, and from Shinar, and from Hamath, and from the islands of the sea. And he shall set up an ensign for the nations, and shall assemble the outcasts of Israel, and gather together the dispersed of Judah from the four corners of the earth. Isaiah 11:10–12.

> І того дня постане корінь Єсея, що стане знаменом для народів; до нього звернуться язичники, і спочинок його буде славний. І станеться того дня, що Господь знову, вдруге, простягне свою руку, щоб повернути решту свого народу, що залишиться, з Ассирії, і з Єгипту, і з Патросу, і з Кушу, і з Еламу, і з Шінару, і з Хамату, і з островів моря. І він підніме знамено для народів, і збере вигнанців Ізраїля, і згромадить розсіяних Юди з чотирьох кінців землі. Ісая 11:10-12.

The Lord gathered His people on September 11, 2001 with the message that identified Islam’s attack as the arrival of the third woe. The Lord gathers His people again a second time after they have been dead in the street. When He does so those gathered are identified as “the outcasts of Israel,” the “dispersed of Judah.” They were cast out into the streets on July 18, 2020, but they are gathered a second time to be the ensign that gathers God’s other flock that are still in Babylon. The gathering of those still in Babylon begins at the Sunday law in the United States, which is the second of two voices in Revelation eighteen.

Господь зібрав Свій народ 11 вересня 2001 року через звістку, яка визначила напад ісламу як настання третього горя. Господь знову, удруге, збирає Свій народ після того, як вони були мертвими на вулиці. Коли Він це робить, зібраних називають «вигнанцями Ізраїлю», «розпорошених Юди». Їх вигнали на вулиці 18 липня 2020 року, але їх збирають удруге, щоб бути прапором, який збирає іншу Божу отару, що ще перебуває у Вавилоні. Збирання тих, хто ще у Вавилоні, починається з недільного закону у Сполучених Штатах, який є другим із двох голосів у вісімнадцятому розділі Об’явлення.

The first gathering took place on September 11, 2001 when Islam struck the United States. As the ensign that is to be gathered a second time they are represented as the root of Jesse, which is a symbol which represents the work of Alpha and Omega illustrating the end of a thing with the beginning of a thing. The first gathering was marked by an Islamic strike upon the United States and illustrates and identifies an Islamic strike upon the United States as the second gathering. When the root of Jesse stands for an ensign to the Gentiles his “rest” shall be glorious, for the ensign will lead those still in Babylon back to the biblical old path of the seventh-day Sabbath, thus marking the raising of the ensign for the Gentiles at the Sunday law crisis.

Перше зібрання відбулося 11 вересня 2001 року, коли іслам ударив по Сполучених Штатах. Як прапор, який має бути зібраний удруге, їх представлено як корінь Єсея, що є символом праці Альфи й Омеги, який ілюструє кінець чогось його початком. Перше зібрання було позначене ісламським ударом по Сполучених Штатах і ілюструє та ідентифікує ісламський удар по Сполучених Штатах як друге зібрання. Коли корінь Єсея стане прапором для язичників, його «спочинок» буде славним, бо цей прапор поведе тих, хто ще у Вавилоні, назад до біблійної стародавньої стежки суботи сьомого дня, тим самим позначаючи підняття прапора для язичників під час кризи недільного закону.

The “ensign” first experiences a purification process that has been illustrated in Malachi chapter three, the two temple cleansings of Christ and of course the parable of the ten virgins at the end of the Millerite movement. The purification process at the beginning is repeated to the very letter at the end, and is represented by Isaiah in connection with a singular table that has been noted in a book. The rebellion of Adventism is the counterfeit table produced in 1863 to reject and replace the two tables noted in the book of Habakkuk chapter two.

«Стяг» спочатку переживає процес очищення, який було проілюстровано в третьому розділі Малахії, двома очищеннями храму Христом і, звісно, притчею про десять дів наприкінці міллерітського руху. Процес очищення на початку повторюється в кінці буквально до літери й представлений Ісаєю у зв’язку з єдиною таблицею, яку зазначено в книзі. Відступництво адвентизму — це підроблена таблиця, створена 1863 року, щоб відкинути й замінити дві таблиці, зазначені в книзі Авакума, розділ другий.

> Now go, write it before them in a table, and note it in a book, that it may be for the time to come for ever and ever: That this is a rebellious people, lying children, children that will not hear the law of the Lord: Which say to the seers, See not; and to the prophets, Prophesy not unto us right things, speak unto us smooth things, prophesy deceits: Get you out of the way, turn aside out of the path, cause the Holy One of Israel to cease from before us. Wherefore thus saith the Holy One of Israel, Because ye despise this word, and trust in oppression and perverseness, and stay thereon: Therefore this iniquity shall be to you as a breach ready to fall, swelling out in a high wall, whose breaking cometh suddenly at an instant. And he shall break it as the breaking of the potters’ vessel that is broken in pieces; he shall not spare: so that there shall not be found in the bursting of it a sherd to take fire from the hearth, or to take water withal out of the pit. For thus saith the Lord God, the Holy One of Israel; In returning and rest shall ye be saved; in quietness and in confidence shall be your strength: and ye would not. But ye said, No; for we will flee upon horses; therefore shall ye flee: and, We will ride upon the swift; therefore shall they that pursue you be swift. One thousand shall flee at the rebuke of one; at the rebuke of five shall ye flee: till ye be left as a beacon upon the top of a mountain, and as an ensign on an hill. And therefore will the Lord wait, that he may be gracious unto you, and therefore will he be exalted, that he may have mercy upon you: for the Lord is a God of judgment: blessed are all they that wait for him. For the people shall dwell in Zion at Jerusalem: thou shalt weep no more: he will be very gracious unto thee at the voice of thy cry; when he shall hear it, he will answer thee. Isaiah 30:8–19.

> А тепер іди, напиши це перед ними на таблиці, і запиши в книзі, щоб було на прийдешні часи, навіки-віків: Що це народ бунтівний, діти брехливі, діти, які не хочуть слухати Закону Господнього; які кажуть провидцям: Не бачте; а пророкам: Не пророкуйте нам правди, говоріть нам приємне, пророкуйте обмани; відступіться з дороги, зверніть із стежки, усуньте від нас Святого Ізраїлевого. Тому так говорить Святий Ізраїлів: За те, що ви зневажили це слово й покладаєтесь на утиск і криводушність та на це спираєтесь, тому це беззаконня буде для вас, мов пролом, готовий упасти, що випинається у високому мурі, чия руїна приходить раптом, у мить. І він розтрощить його, як коли розбивають посуд гончара на друзки; не пожаліє, так що в уламках не знайдеться й черепка, щоб узяти жар із вогнища або зачерпнути води з ями. Бо так говорить Господь Бог, Святий Ізраїлів: У наверненні та спокої — ваше спасіння; у тиші та довірі — ваша сила; та ви не захотіли. І ви сказали: Ні, бо ми втечемо на конях,— тому й утечете; і: Ми поїдемо на прудких,— тому й ваші переслідувачі будуть прудкі. Тисяча втікатиме від погрози одного; від погрози п’ятьох ви втікатимете, аж поки не залишитеся як щогла на вершині гори і як знамено на пагорбі. І тому Господь чекатиме, щоб виявити до вас милість, і тому піднесеться, щоб помилувати вас; бо Господь — Бог правосуддя: блаженні всі, що на Нього чекають. Бо народ житиме в Сіоні, в Єрусалимі; ти вже більше не будеш плакати: він дуже змилується над тобою на голос твого крику; як тільки почує його, відповість тобі. Ісая 30:8–19.

In 1863 Adventism began the process of rejecting the prophetic message of William Miller as represented upon the two sacred tables of Habakkuk. Jesus illustrates the end with the beginning. In this passage the rebels at the beginning of Adventism, also represent the rebels at the end of Adventism. In both cases the rebellion represents a rejection of the prophetic message and methodology of each history, when they proclaim to the “seers,” “See not; and to the prophets, Prophesy not unto us right things, speak unto us smooth things, prophesy deceits.”

У 1863 році адвентизм розпочав процес відкидання пророчого послання Вільяма Міллера, представленого на двох священних таблицях Авакума. Ісус ілюструє кінець початком. У цьому уривку бунтівники на початку адвентизму також представляють бунтівників наприкінці адвентизму. В обох випадках бунт означає відкидання пророчого послання та методології кожної з цих історій, коли вони кажуть «провидцям»: «Не бачте», а «пророкам»: «Не пророкуйте нам істину, говоріть нам лестощі, пророкуйте обмани».

They also determine to leave the path when they proclaim “Get you out of the way, turn aside out of the path, cause the Holy One of Israel to cease from before us.” The path of the righteous is the “old paths” of Jeremiah chapter six verses sixteen and seventeen. The rebels determine not to walk in the foundational truths or to hearken to the sound of the trumpet that is blown by the watchmen that have been lifted up, representing the Millerite movement and the movement of Future for America.

Вони також вирішують залишити шлях, коли проголошують: «Відійдіть з дороги, зверніть зі стежки, щоб Святий Ізраїлів перестав бути перед нами». Шлях праведних — це «давні стежки» з шостого розділу Єремії, вірші 16 і 17. Бунтівники вирішують не ходити у фундаментальних істинах і не дослухатися до звуку сурми, у яку трублять сторожі, яких піднесено, що представляють міллеритський рух і рух Future for America.

> Thus saith the Lord, Stand ye in the ways, and see, and ask for the old paths, where is the good way, and walk therein, and ye shall find rest for your souls. But they said, We will not walk therein. Also I set watchmen over you, saying, Hearken to the sound of the trumpet. But they said, We will not hearken. Therefore hear, ye nations, and know, O congregation, what is among them. Hear, O earth: behold, I will bring evil upon this people, even the fruit of their thoughts, because they have not hearkened unto my words, nor to my law, but rejected it. Jeremiah 6:16–19.

> Так говорить Господь: Станьте на дорогах і погляньте, і спитайте про давні стежки, де є добра дорога, і ходіть нею, і знайдете спочинок для ваших душ. Але вони сказали: Не підемо нею. Також Я поставив над вами сторожів, кажучи: Прислухайтеся до звуку сурми. Та вони сказали: Не будемо прислухатися. Тому слухайте, народи, і знайте, громадо, що є серед них. Слухай, земле: ось Я наведу лихо на цей народ, навіть плід їхніх думок, бо вони не прислухалися до Моїх слів, ані до Мого Закону, але відкинули його. Єремія 6:16-19.

The rebels’ refusal to walk in the old paths is also represented as their desire to “cause the Holy One of Israel to cease from before them”, and represents the rejection of the message of the Midnight Cry which is premised upon the Alpha and Omega illustrating the end of Adventism with the beginning.

Відмова бунтівників ходити стародавніми стежками також подається як їхнє бажання «щоб Святий Ізраїлів перестав бути перед ними», і означає відкинення вістки опівнічного крику, яка ґрунтується на Альфі й Омезі, що ілюструють кінець адвентизму його початком.

> “They had a bright light set up behind them at the beginning of the path, which an angel told me was the ‘midnight cry.’ This light shone all along the path, and gave light for their feet, so that they might not stumble.

> Позаду них, на початку шляху, було встановлено яскраве світло, яке, як сказав мені ангел, було «опівнічним криком». Це світло сяяло вздовж усього шляху й освітлювало їм дорогу під ногами, щоб вони не спіткнулися.

> “If they kept their eyes fixed on Jesus, who was just before them, leading them to the city, they were safe. But soon some grew weary, and said the city was a great way off, and they expected to have entered it before. Then Jesus would encourage them by raising His glorious right arm, and from His arm came a light which waved over the advent band, and they shouted ‘Alleluia!’ Others rashly denied the light behind them, and said that it was not God that had led them out so far. The light behind them went out, leaving their feet in perfect darkness, and they stumbled and lost sight of the mark and of Jesus, and fell off the path down into the dark and wicked world below.” Christian Experience and Teachings of Ellen G. White, 57.

> Якщо вони не відводили очей від Ісуса, який був просто перед ними, ведучи їх до міста, вони були в безпеці. Але невдовзі дехто стомився і казав, що місто дуже далеко, і що вони сподівалися увійти до нього раніше. Тоді Ісус підбадьорював їх, піднімаючи Свою славну правицю, і з Його руки виходило світло, яке коливалося над адвентською групою, і вони вигукували: «Алілуя!» Інші необачно відкидали світло позаду них і казали, що це не Бог вивів їх так далеко. Світло позаду них згасло, залишивши їхні ноги в цілковитій темряві, і вони спотикалися та втрачали з очей орієнтир і Ісуса, і падали зі стежки вниз, у темний і злий світ унизу. Християнський досвід і вчення Еллен Ґ. Вайт, 57.

The purification process represented by the Midnight Cry produces two classes of worshippers, and Isaiah chapter thirty represents the foolish virgins lack of oil as an inability to gather water or fire, which are both symbols of the Comforter when Isaiah writes, “whose breaking cometh suddenly at an instant. And he shall break it as the breaking of the potters’ vessel that is broken in pieces; he shall not spare: so that there shall not be found in the bursting of it a sherd to take fire from the hearth, or to take water withal out of the pit.” Their judgment comes “suddenly” as represented by the cry at midnight, when they then find that it is too late to obtain the oil. The fire and water in Isaiah’s testimony are simply another representation of the oil in the parable of the ten virgins. Oil, water and fire represent character, they represent the message and also the presence of the Comforter. None of these symbols can be obtained when the judgment of the ten virgins “cometh suddenly at an instant.” It is then too late.

Процес очищення, представлений Опівнічним Криком, утворює дві групи поклонників, а тридцятий розділ Ісаї представляє нестачу олії в нерозумних дів як нездатність узяти воду чи вогонь, які обидва є символами Утішителя, коли Ісая пише: "чия руїна приходить раптово, в одну мить. І він розіб’є його, як розбивають посуд гончаря, що ламається на шматки; він не пощадить, тож у його розтрощенні не знайдеться й черепка, щоб узяти вогню з вогнища або зачерпнути води з ями." Їхній суд настає "раптово", як це представлено криком опівночі, і тоді вони виявляють, що надто пізно здобути олію. Вогонь і вода у свідченні Ісаї — це просто інше представлення олії в притчі про десять дів. Олія, вода й вогонь символізують характер; вони представляють звістку, а також присутність Утішителя. Жоден із цих символів неможливо здобути, коли суд над десятьма дівами "настає раптово, в одну мить". Тоді вже запізно.

The only safety is in “returning,” which is the promise made to Jeremiah when he represented those that were disappointed at the first disappointment. If God’s people would return unto Him, He would return unto them, but the rebels refuse and the light that illuminated the path went out. The light at the beginning was the Midnight Cry and the path forward was illuminated by Christ’s glorious right arm all the way into eternity. Christ was in front of those on the path and the light behind must be the same light, for Christ illustrates the end of the path with the beginning of the path. The Midnight Cry was and is present truth.

Єдина безпека — у «поверненні», що є обітницею, даною Єремії, коли він представляв тих, хто був розчарований під час першого розчарування. Якби Божий народ повернувся до Нього, Він повернувся б до них, але бунтівники відмовляються, і світло, що освітлювало шлях, згасло. Світло на початку було Опівнічним криком, а шлях уперед освітлювала славна правиця Христа аж до вічності. Христос ішов попереду тих, хто був на шляху, і світло позаду мусить бути тим самим світлом, бо Христос ілюструє кінець шляху початком шляху. Опівнічний крик був і є теперішньою істиною.

> “I am often referred to the parable of the ten virgins, five of whom were wise, and five foolish. This parable has been and will be fulfilled to the very letter, for it has a special application to this time, and, like the third angel’s message, has been fulfilled and will continue to be present truth till the close of time.” Review and Herald, August 19, 1890.

> Мені часто вказують на притчу про десять дів, з яких п’ять були мудрі, а п’ять — нерозумні. Ця притча вже виконалася і ще виконається до останньої літери, бо вона має особливе застосування до цього часу і, подібно до звістки третього ангела, виконалася і надалі залишатиметься нинішньою істиною аж до кінця часу. Review and Herald, 19 серпня 1890 року.

A desire to cause the Holy One to cease from before them is a rejection of not only Christ, but Christ as the Alpha and Omega. It is the rejection of the Midnight Cry message. The Midnight Cry message in the beginning of Adventism was a correction of the failed prediction.

Бажання усунути Святого з-перед них є відкиданням не лише Христа, а й Христа як Альфу й Омегу. Це відкидання звістки опівнічного кличу. Звістка опівнічного кличу на початку адвентизму була виправленням невдалого передбачення.

The rebels who rejected the “old paths” and created a counterfeit “table” separate from the righteous as represented in the Millerite movement’s fulfillment of the Midnight Cry. Then “One thousand” fled “at the rebuke of one” and the movement suddenly went from fifty thousand down to fifty. They fled because of the “rebuke” which came from the “five” wise virgins who told them they had no oil to share, and that they must go and buy their own oil. The separation of the foolish from the wise left the wise virgins “as a beacon upon the top of a mountain, and as an ensign on an hill.” The rebellion of the foolish virgins on October 22, 1844 illustrated the rebellion of 1863, for October 22, 1844 was the beginning of the nineteen years that represents the end of the “seven times” of Leviticus twenty-six. We have more to say on this subject, but the rebellion in 1844 typified the rebellion of 1863 and marks the point when the counterfeit table was created.

Бунтівники, які відкинули «старі стежки» і створили фальшиву «таблицю», відокремлену від праведних, представлених у виконанні Опівнічного Крику міллеритським рухом. Тоді «тисяча» втекла «від докору одного», і рух раптово скоротився з п’ятдесяти тисяч до п’ятдесяти. Вони втекли через той «докір», що походив від «п’яти» мудрих дів, які сказали їм, що не мають єлею, щоб поділитися, і що їм слід піти й купити власний єлей. Відокремлення нерозумних від мудрих залишило мудрих дів «як маяк на вершині гори і як знамено на пагорбі». Бунт нерозумних дів 22 жовтня 1844 року проілюстрував бунт 1863 року, бо 22 жовтня 1844 року був початком дев’ятнадцяти років, які представляють кінець «семи часів» Левита, двадцять шостий розділ. Нам ще є що сказати на цю тему, але бунт 1844 року був прообразом бунту 1863 року і позначає момент, коли була створена фальшива таблиця.

The fear that is experienced by the foolish virgins, is the fear represented when the wise virgins are brought back to life and stand upon their feet. It is then too late to return from the disappointment of July 18, 2020, and the next thing to happen is the ascension up into heaven that takes place at the Sunday law. It is then that a great earthquake takes place.

Страх, який переживають нерозумні діви, — це страх, який зображено, коли мудрі діви оживають і встають на ноги. Тоді вже надто пізно, щоб оговтатися від розчарування 18 липня 2020 року, а далі має відбутися вознесіння на небо, яке станеться під час недільного закону. Саме тоді станеться великий землетрус.

> And the same hour was there a great earthquake, and the tenth part of the city fell, and in the earthquake were slain of men seven thousand: and the remnant were affrighted, and gave glory to the God of heaven. The second woe is past; and, behold, the third woe cometh quickly. Revelation 11:13, 14.

> І тієї ж години стався великий землетрус, і впала десята частина міста, і в землетрусі було вбито сім тисяч людей; а решта злякалися і віддали славу Богові неба. Друге горе минуло; і ось скоро прийде третє горе. Об’явлення 11:13, 14.

Revelation eleven identifies that during the French Revolution a tenth part of the city fell, and in that history the nation of France, a nation that consisted of two prophetic horns represented as Sodom and Egypt was overthrown. The two horns of France typify the two horns of the United States.

Одинадцятий розділ книги Об’явлення вказує, що під час Французької революції впала десята частина міста, і в тій історії держава Франція — нація, що складалася з двох пророчих рогів, представлених як Содом і Єгипет, — була повалена. Два роги Франції є прообразом двох рогів Сполучених Штатів.

France was prophetically one of ten kingdoms that represent pagan Rome in Daniel seven, and therefore a tenth part of the kingdom (city) fell. In fact, of those ten horns of Daniel seven that ultimately placed the papacy on the throne of the earth in 538, France was the primary kingdom that established the papacy. As one of the ten powers of Daniel seven France typifies the role of the two horned earth beast of Revelation thirteen. The United States accomplishes the same work for the papacy at the end as France did at the beginning. The United States is the premier power of ten kings that represent the United Nations, and it falls at the earthquake of the Sunday law. We will address these verses more fully in the next article.

Згідно з пророцтвом, Франція була одним із десяти царств, що представляють язичницький Рим у сьомому розділі книги Даниїла, і тому десята частина царства (міста) впала. Насправді з тих десяти рогів сьомого розділу Даниїла, які зрештою поставили папство на трон землі в 538 році, Франція була головним царством, що утвердило папство. Як одна з десяти влад сьомого розділу Даниїла, Франція є прообразом ролі дворогого звіра, що виходить із землі, з тринадцятого розділу Об’явлення. Сполучені Штати виконують для папства ту саму роль наприкінці, яку Франція виконала на початку. Сполучені Штати є головною силою серед десяти царів, що представляють Організацію Об’єднаних Націй, і падають під час землетрусу недільного закону. Ми розглянемо ці вірші детальніше в наступній статті.

One of the primary issues of this article is that it is a message that brings God’s people to their feet, for the Comforter that brings them to their feet represents the oil, which not only represents the Holy Spirit but also the communications that God sends to His people. The message of Revelation eleven that brings Moses and Elijah to their feet is also represented with the promise given to Jeremiah.

Одна з основних думок цієї статті полягає в тому, що це послання, яке піднімає Божий народ на ноги, адже Утішитель, який піднімає їх на ноги, символізує єлей, що не лише означає Святого Духа, але й звістки, які Бог посилає Своєму народові. Послання одинадцятого розділу Об’явлення, яке піднімає Мойсея та Іллю на ноги, також представлене обітницею, даною Єремії.

> Therefore thus saith the Lord, If thou return, then will I bring thee again, and thou shalt stand before me: and if thou take forth the precious from the vile, thou shalt be as my mouth: let them return unto thee; but return not thou unto them. And I will make thee unto this people a fenced brazen wall: and they shall fight against thee, but they shall not prevail against thee: for I am with thee to save thee and to deliver thee, saith the Lord. And I will deliver thee out of the hand of the wicked, and I will redeem thee out of the hand of the terrible. Jeremiah 15:19–21.

> Тому так говорить Господь: Якщо ти повернешся, то Я знову приведу тебе, і ти станеш переді Мною; і якщо ти відділиш дорогоцінне від негідного, то будеш як Мої уста: нехай вони повертаються до тебе, а ти не повертайся до них. І Я зроблю тебе для цього народу укріпленою мідною стіною: і вони воюватимуть проти тебе, але не подолають тебе, бо Я з тобою, щоб спасати й визволяти тебе, говорить Господь. І Я визволю тебе з руки безбожних і викуплю тебе з руки жорстоких. Єремії 15:19-21.

Isaiah had made the same appeal when he said “For thus saith the Lord God, the Holy One of Israel; In returning and rest shall ye be saved.” Isaiah added that the “returning” was in connection with the tarrying time of the parable, for he wrote, “And therefore will the Lord wait, that he may be gracious unto you, and therefore will he be exalted, that he may have mercy upon you: for the Lord is a God of judgment: blessed are all they that wait for him.”

Ісая звернувся з тим самим закликом, коли сказав: "Бо так говорить Господь Бог, Святий Ізраїлів: У наверненні та спокої спасетеся." Ісая додав, що це "навернення" було пов’язане з часом зволікання у притчі, бо він писав: "І тому Господь чекатиме, щоб виявити до вас милість, і тому Він піднесеться, щоб помилувати вас: бо Господь — Бог правосуддя: блаженні всі, що чекають на Нього."

The privilege of being God’s “mouth” as Jeremiah identified is the privilege of speaking for God at the time when the United States “speaks as a dragon.” The words that will then be spoken by God’s people is the warning against the mark of the papal beast. To partake in that glorious movement requires that we return.

Привілей бути «устами» Бога, як зазначив Єремія, — це привілей говорити від імені Бога в час, коли Сполучені Штати «говорять як дракон». Слова, які тоді промовить Божий народ, будуть застереженням проти знака папського звіра. Щоб взяти участь у тому славному русі, потрібно, щоб ми повернулися.

> If thou wilt return, O Israel, saith the Lord, return unto me: and if thou wilt put away thine abominations out of my sight, then shalt thou not remove. And thou shalt swear, The Lord liveth, in truth, in judgment, and in righteousness; and the nations shall bless themselves in him, and in him shall they glory. For thus saith the Lord to the men of Judah and Jerusalem, Break up your fallow ground, and sow not among thorns. Circumcise yourselves to the Lord, and take away the foreskins of your heart, ye men of Judah and inhabitants of Jerusalem: lest my fury come forth like fire, and burn that none can quench it, because of the evil of your doings. Declare ye in Judah, and publish in Jerusalem; and say, Blow ye the trumpet in the land: cry, gather together, and say, Assemble yourselves, and let us go into the defenced cities. Set up the standard toward Zion: retire, stay not: for I will bring evil from the north, and a great destruction. The lion is come up from his thicket, and the destroyer of the Gentiles is on his way; he is gone forth from his place to make thy land desolate; and thy cities shall be laid waste, without an inhabitant. Jeremiah 4:1–7.

> Якщо ти повернешся, Ізраїлю, — говорить Господь, — повернись до Мене; і якщо усунеш свої гидоти від Мого обличчя, тоді не будеш блукати. І будеш клястися: Живий Господь! — у правді, у суді та в праведності; і народи будуть благословлятися Ним, і Ним будуть хвалитися. Бо так говорить Господь до чоловіків Юди та Єрусалима: Зорайте вашу цілину, і не сійте між терням. Обріжтеся для Господа і зніміть крайню плоть вашого серця, мужі Юди та мешканці Єрусалима, щоб не вийшов, немов вогонь, Мій гнів і не палив так, що ніхто не зможе його погасити, через зло ваших учинків. Оголосіть у Юді й оповістіть у Єрусалимі; і скажіть: Трубіть сурмою в краю; кличте, зберіться, і кажіть: Збирайтеся, і ходімо до укріплених міст. Підійміть знамено до Сіону: відступайте, не зупиняйтеся, бо Я навожу з півночі лихо і велике спустошення. Лев вийшов із своєї гущавини, і губитель народів рушив у дорогу; він вийшов зі свого місця, щоб спустошити твою землю; і твої міста будуть спустошені, без мешканця. Єремії 4:1–7.

> But the spirit of the Lord came upon Gideon, and he blew a trumpet; and Abiezer was gathered after him. And he sent messengers throughout all Manasseh; who also was gathered after him: and he sent messengers unto Asher, and unto Zebulun, and unto Naphtali; and they came up to meet them. Judges 6:34, 35.

> Але Дух Господній зійшов на Гедеона, і він затрубив у сурму; і Авієзеритяни зібралися за ним. І він послав посланців по всій Манасії; яка також зібралася за ним: і він послав посланців до Ашера, і до Завулона, і до Нафталі; і вони вийшли назустріч їм. Суддів 6:34, 35.

Back to Articles