Article

# The Book of Daniel - Number Forty-Four

Книга Даниїла — номер сорок чотири

Unveiling the Lost Foundations: William Miller’s Prophetic Truths and the Last Days of Adventism

Розкриття втрачених підвалин: пророчі істини Вільяма Міллера та останні дні адвентизму

Author

Jeff Pippenger

Published

January 8, 2024

Formats

PDF
Word

William Miller’s foundational truths were covered up over the four generations of Adventism. The restoration of those foundational truths are set forth in his second dream, and repeatedly identified in the Bible and Spirit of Prophecy as the work God’s last day people are to accomplish. Miller’s dream identifies that when the dirt brush man restores the jewels, they will shine ten times brighter than the sun.

Основоположні істини Вільяма Міллера були приховані протягом чотирьох поколінь адвентизму. Відновлення цих основоположних істин викладено в його другому сні і неодноразово визначено в Біблії та Дусі Пророцтва як справу, яку має звершити Божий народ останніх днів. Сон Міллера свідчить, що коли чоловік із щіткою для сміття відновить коштовні камені, вони засяють удесятеро яскравіше за сонце.

Miller’s framework was based upon recognizing the two desolating powers of paganism followed by papalism, and the apostle Paul’s testimony in chapter two of Thessalonians, provided Miller with the anchor for his framework. There Paul identifies that pagan Rome had restrained the papacy from rising to power, until pagan Rome was taken away. In 2 Thessalonians, Paul also provided the anchor for the framework of Future for America, when Paul identified that the “man of sin” in the chapter was also represented as the king that exalted himself, in Daniel chapter eleven, and verse thirty-six.

Концепція Міллера ґрунтувалася на визнанні двох спустошливих сил: язичництва, а згодом папізму, і свідчення апостола Павла у другому розділі Послання до Солунян дало Міллеру опору для його концепції. Там Павло зазначає, що язичницький Рим стримував піднесення папства до влади, аж доки язичницький Рим не був усунений. У Другому Посланні до Солунян Павло також дав опору для концепції Future for America, коли зазначив, що «людина гріха» в цьому розділі також представлена як цар, який звеличує себе, у Книзі Даниїла, розділ одинадцятий, вірш тридцять шостий.

It is essential to see that the increase of knowledge in the movement of both the first and third angels, was directly connected with Paul’s testimony in chapter two of Thessalonians. At the time of the end in 1798, and also in 1989, the book of Daniel was unsealed, thus initiating a three-step testing process. The testing process always produces two classes of worshippers in the history where the book of Daniel is unsealed. It is essential to see Paul’s writings in connection with the increase of knowledge at the time of the end, for it is in that very chapter where Paul warns that those who do not receive the “love of the truth,” will receive strong delusion from God. The strong delusion is what is brought upon the wicked in Daniel chapter twelve, who reject the increase of knowledge. In both histories the strong delusion is most directly referring to Adventism.

Важливо зрозуміти, що помноження знання в русі першого та третього ангелів було безпосередньо пов’язане зі свідченням Павла в другому розділі послання до Солунян. У 1798 році, в час кінця, а також у 1989 році, книгу Даниїла було розкрито, що започаткувало трьохетапний випробувальний процес. Процес випробування завжди породжує два класи поклонників в історії, де книгу Даниїла розкрито. Важливо бачити писання Павла у зв’язку з помноженням знання в час кінця, бо саме в тому розділі Павло застерігає, що ті, хто не приймають «любов до істини», отримають від Бога сильну оману. Сильна омана — це те, що сходить на нечестивих у дванадцятому розділі Даниїла, які відкидають помноження знання. В обох історіях сильна омана найбезпосередніше стосується адвентизму.

> “One who sees beneath the surface, who reads the hearts of all men, says of those who have had great light: ‘They are not afflicted and astonished because of their moral and spiritual condition.’ Yea, they have chosen their own ways, and their soul delighteth in their abominations. I also will choose their delusions, and will bring their fears upon them; because when I called, none did answer; when I spake, they did not hear: but they did evil before Mine eyes, and chose that in which I delighted not.’ ‘God shall send them strong delusion, that they should believe a lie,’ because they received not the love of the truth, that they might be saved,’ ‘but had pleasure in unrighteousness.’ Isaiah 66:3, 4; 2 Thessalonians 2:11, 10, 12.

> Той, Хто бачить приховане, Хто читає серця всіх людей, говорить про тих, хто мав велике світло: "Вони не скорботні й не приголомшені через свій моральний і духовний стан. Так, вони вибрали власні дороги, і їхня душа має приємність у своїх мерзотах. Я також оберу для них оману й наведу на них їхні страхи; бо коли Я кликав, ніхто не відповів; коли Я говорив, вони не слухали; але чинили зло в очах Моїх і вибрали те, що Мені не до вподоби." "Бог пошле їм сильну оману, щоб вони повірили неправді," бо вони не прийняли любові правди, щоб їм спастися, "але мали приємність у неправедності." Ісаї 66:3, 4; 2 Солунян 2:11, 10, 12.

> “The heavenly Teacher inquired: ‘What stronger delusion can beguile the mind than the pretense that you are building on the right foundation and that God accepts your works, when in reality you are working out many things according to worldly policy and are sinning against Jehovah? Oh, it is a great deception, a fascinating delusion, that takes possession of minds when men who have once known the truth, mistake the form of godliness for the spirit and power thereof; when they suppose that they are rich and increased with goods and in need of nothing, while in reality they are in need of everything.’

> Небесний Учитель запитав: «Яка ще більша омана може обдурити розум, ніж удавання, ніби ти будуєш на належній основі і Бог приймає твої діла, тоді як насправді ти провадиш багато справ згідно зі світською доцільністю і грішиш проти Єгови? О, це велике ошуканство, полонлива омана, що оволодіває розумами, коли люди, які колись пізнали істину, плутають вигляд благочестя з його духом і силою; коли вони вважають, що багаті й розбагатіли і ні в чому не мають потреби, тоді як насправді потребують усього»."

> “God has not changed toward His faithful servants who are keeping their garments spotless. But many are crying, ‘Peace and safety,’ while sudden destruction is coming upon them. Unless there is thorough repentance, unless men humble their hearts by confession and receive the truth as it is in Jesus, they will never enter heaven. When purification shall take place in our ranks, we shall no longer rest at ease, boasting of being rich and increased with goods, in need of nothing.

> Бог не змінився щодо своїх вірних слуг, які зберігають свої одежі незаплямованими. Але багато хто вигукує: «Мир і безпека», тоді як на них насувається раптова погибель. Якщо не буде глибокого покаяння, якщо люди не впокорять свої серця сповіддю і не приймуть істину такою, якою вона є в Ісусі, вони ніколи не ввійдуть у небо. Коли очищення відбудеться в наших рядах, ми більше не будемо спочивати безтурботно, вихваляючись, ніби ми багаті й розбагатіли, і ні в чому не маємо потреби.

> “Who can truthfully say: ‘Our gold is tried in the fire; our garments are unspotted by the world’? I saw our Instructor pointing to the garments of so-called righteousness. Stripping them off, He laid bare the defilement beneath. Then He said to me: ‘Can you not see how they have pretentiously covered up their defilement and rottenness of character? ‘How is the faithful city become an harlot!’ My Father’s house is made a house of merchandise, a place whence the divine presence and glory have departed! For this cause there is weakness, and strength is lacking.’” Testimonies, volume 8, 249, 250.

> Хто може правдиво сказати: «Наше золото випробуване в огні; наші шати незаплямовані світом»? Я бачила, як наш Наставник указував на шати так званої праведності. Зірвавши їх, Він оголив скверну під ними. Тоді Він сказав мені: «Хіба не бачиш, як вони удавано прикрили свою скверну та гнилизну характеру? „Як стала блудницею вірна столиця!“ Дім Мого Отця зроблено домом торгівлі, місцем, яке покинули божественна присутність і слава! Через це є слабкість, і бракує сили». Свідчення, том 8, 249, 250.

Adventism was “the faithful city” when it proclaimed the Midnight Cry in 1844. By 1863, it began the process of rejecting the “foundations” that were established through the ministry of William Miller. When they began to set aside the foundational truths, thus covering them with counterfeit jewels and coins, they were building a new foundation. Those that began, carried out and continue that work, are represented in the writing of the Spirit of Prophecy as “those who have had great light.”

Адвентизм був «вірним містом», коли у 1844 році проголосив Опівнічний крик. До 1863 року він розпочав процес відкидання «основ», які були закладені через служіння Вільяма Міллера. Коли вони почали відкладати вбік основоположні істини, тим самим прикриваючи їх фальшивими коштовностями та монетами, вони закладали нову основу. Ті, хто розпочали, вели й продовжують цю працю, у писаннях Духа пророцтва представлені як «ті, що мали велике світло».

The “great light” they once had, was represented in Miller’s dream as the jewels in the casket, which Miller placed upon a table in the center of his room, that shone brighter than “the sun.” In the passage just cited Sister White identifies, “those who have had great light,” but who “have chosen their own ways.”

«Велике світло», яке вони колись мали, у сні Міллера було зображене як коштовності в скриньці; Міллер поставив скриньку на стіл у центрі своєї кімнати, і коштовності сяяли яскравіше, ніж «сонце». У щойно наведеному уривку Сестра Вайт називає «тих, хто мав велике світло», але «обрали власні шляхи».

They chose a new way in 1863. She says it is “a fascinating delusion, that takes possession of minds when men who have once known the truth, mistake the form of godliness for the spirit and power thereof; when they suppose that they are rich and increased with goods and in need of nothing, while in reality they are in need of everything.”

Вони обрали новий шлях у 1863 році. Вона каже, що це «зваблива омана, яка заволодіває умами, коли люди, що колись пізнали істину, плутають форму благочестя з його духом і силою; коли вони вважають, що вони багаті, розбагатіли й ні в чому не мають потреби, тоді як насправді вони потребують усього».

She is identifying the Laodicean condition, which she and her husband identified occurred in 1856. They were then tested for seven years, but failed the test in 1863, and began erecting the false foundation that brings the strong delusion of Paul’s warning message in Thessalonians. Paul’s warning in Thessalonians is an anchor for both the movement at the beginning and ending of Adventism, and aligns perfectly with Miller’s dream, which addresses both the beginning and ending of Adventism. His dream identifies that when the work of restoring the original jewels of truth is accomplished, those truths will shine ten times brighter than when they first shone at the Midnight Cry in the beginning of Adventism. How is it that Miller’s understanding shines any brighter now, than when he first recognized the truth?

Вона вказує на лаодикійський стан, який, як вона з чоловіком встановили, настав у 1856 році. Потім їх випробовували протягом семи років, але в 1863 році вони не витримали випробування й почали зводити хибну основу, що приводить до сильної омани, про яку застерігав Павло в Посланнях до Солунян. Застереження Павла в Посланнях до Солунян є якорем для руху як на початку, так і в кінці адвентизму та ідеально узгоджується зі сном Міллера, який стосується і початку, і завершення адвентизму. Його сон вказує, що коли буде завершено роботу з відновлення початкових дорогоцінних каменів істини, ці істини засяють удесятеро яскравіше, ніж коли вони вперше засяяли під час крику опівночі на початку адвентизму. Як же так, що розуміння Міллера сяє тепер яскравіше, ніж тоді, коли він уперше пізнав істину?

There are several truths represented upon the two sacred charts of Habakkuk chapter two. Those truths were represented in Miller’s dream as jewels that would ultimately be restored in the last days, just before the Midnight Cry. The counterfeit jewels that are carried out of the window in Miller’s dream represent both the false doctrines that were brought into Adventism to create a false foundation, and also to hide the true foundation; but they also represent those who refuse to turn loose of the false doctrines that make up the false foundation. “The daily” was the anchor for William Miller’s framework of truth that established the original foundation, and in the last days “the daily,” symbolizes not only paganism, as Miller correctly identified, but it is the symbol of the rebellion that produced the false foundation.

На двох священних таблицях другого розділу Авакума представлено кілька істин. Ці істини були представлені в сні Міллера як коштовності, які зрештою будуть відновлені в останні дні, безпосередньо перед Опівнічним кличем. Підроблені коштовності, які виносять через вікно в сні Міллера, представляють і фальшиві вчення, які були внесені в адвентизм, щоб створити хибну основу, а також щоб приховати справжню основу; але вони також представляють тих, хто не бажає полишити фальшиві вчення, що становлять хибну основу. "Щоденне" було якорем системи істини Вільяма Міллера, яка утвердила первісну основу, а в останні дні "щоденне" символізує не лише язичництво, як Міллер правильно визначив, але є символом бунту, що породив хибну основу.

The Bible, the Spirit of Prophecy and history all testify that the judgment-hour cry of 1798 through 1844, was the proclamation of the message discovered and presented by William Miller. This is why the movement is called the Millerite movement. Logically to reject that movement, is to reject the light that was produced in 1798, that Daniel identified as an increase of knowledge.

Біблія, Дух пророцтва та історія свідчать, що клич години суду з 1798 по 1844 рік був проголошенням вістки, яку відкрив і представив Вільям Міллер. Тому цей рух називається мілеритським рухом. Логічно, що відкидання цього руху є відкиданням світла, яке з’явилося в 1798 році й яке Даниїл визначив як примноження знання.

Isaiah speaks of the drunkards of Ephraim, and identifies those drunkards as the scornful men that rule the people of Jerusalem. Isaiah identifies that they are not drunk with literal wine, they are drunk with spiritual wine. Spiritual wine in the Bible is either true or false doctrine, depending upon the context. The drunkards of Ephraim are drunk on false doctrine, which is the wine of Babylon, as represented by the whore of Tyre in chapter seventeen, of Revelation and by Belshazzar in his last night of partying.

Ісая говорить про п’яниць Єфраїма і ототожнює цих п’яниць із насмішниками, які правлять народом Єрусалима. Ісая зазначає, що вони п’яні не від звичайного вина, а від духовного. Духовне вино в Біблії означає або істинне, або хибне вчення, залежно від контексту. П’яниці Єфраїма сп’янені хибним ученням — це вино Вавилона, як його представлено повією Тира в сімнадцятому розділі Об’явлення й Валтасаром у його останню ніч бенкетування.

Isaiah identified the effects of the spiritual drunkenness that comes upon the scornful men that rule the people of Jerusalem.

Ісая описав наслідки духовного сп’яніння, що охоплює глузливих мужів, які правлять народом Єрусалима.

> Stay yourselves, and wonder; cry ye out, and cry: they are drunken, but not with wine; they stagger, but not with strong drink. For the Lord hath poured out upon you the spirit of deep sleep, and hath closed your eyes: the prophets and your rulers, the seers hath he covered. And the vision of all is become unto you as the words of a book that is sealed, which men deliver to one that is learned, saying, Read this, I pray thee: and he saith, I cannot; for it is sealed: And the book is delivered to him that is not learned, saying, Read this, I pray thee: and he saith, I am not learned. Wherefore the Lord said, Forasmuch as this people draw near me with their mouth, and with their lips do honour me, but have removed their heart far from me, and their fear toward me is taught by the precept of men: Therefore, behold, I will proceed to do a marvellous work among this people, even a marvellous work and a wonder: for the wisdom of their wise men shall perish, and the understanding of their prudent men shall be hid. Woe unto them that seek deep to hide their counsel from the Lord, and their works are in the dark, and they say, Who seeth us? and who knoweth us? Surely your turning of things upside down shall be esteemed as the potter’s clay: for shall the work say of him that made it, He made me not? or shall the thing framed say of him that framed it, He had no understanding? Isaiah 29:9–16.

> Зупиніться й дивуйтеся; кричіть і волайте: вони сп’янілі, але не від вина; хитаються, але не від міцного напою. Бо Господь вилляв на вас дух глибокого сну й закрив ваші очі: пророків та ваших правителів, провидців, Він покрив. І все видіння стало для вас, як слова запечатаної книги, яку дають освіченому, кажучи: Прочитай це, благаємо; а він каже: Не можу, бо вона запечатана. І книгу дають тому, хто неосвічений, кажучи: Прочитай це, благаємо; а він каже: Я неосвічений. І сказав Господь: За те, що цей народ наближається до Мене своїми устами і вшановує Мене своїми губами, але віддалив своє серце далеко від Мене, і їхній страх переді Мною — навчений людською заповіддю, тому ось, Я вчиню серед цього народу дивне діло, дивне діло й чудо: бо мудрість їхніх мудреців загине, а розуміння їхніх розсудливих буде приховане. Горе тим, що глибоко приховують свою раду від Господа, і їхні вчинки в темряві, і кажуть: Хто нас бачить? і хто нас знає? Воістину, ваше перекручення буде як гончарна глина: хіба скаже виріб про того, хто його зробив: Він мене не зробив? чи скаже утвір про того, хто його сформував: Він не мав розуміння? Ісаї 29:9–16.

Sister White quotes these verses and then adds:

Сестра Вайт цитує ці вірші, а потім додає:

> “Every word of this will be fulfilled. There are those who do not humble their hearts before God, and who will not walk uprightly. They hide their true purposes, and keep in fellowship with the fallen angel, who loveth and maketh a lie. The enemy puts his spirit upon the men whom he can use to deceive those who are partially in the dark. Some are becoming imbued with the darkness that prevails, and are setting the truth aside for error. The day pointed out by prophecy is come. Jesus Christ is not understood. Jesus Christ is to them a fable. At this stage of the earth’s history, many act like drunken men. ‘Stay yourselves, and wonder; cry ye out, and cry; they are drunken, but not with wine; they stagger, but not with strong drink. For the Lord hath poured out upon you the spirit of deep sleep, and hath closed your eyes. The prophets and your rulers, the seers hath he covered.’ A spiritual drunkenness is upon many who suppose they are the people who shall be exalted. Their religious faith is just as is represented in this Scripture. Under its influence, they cannot walk straight. They make crooked paths in their course of action. One and then another, they reel to and fro. They are looked upon by the Lord with great pity. The way of truth they have not known. They are scientific schemers, and those who could and should have helped, because of a clear spiritual eyesight, are themselves deceived, and are sustaining an evil work.

> Кожне слово цього сповниться. Є такі, що не смиряють своїх сердець перед Богом і не хочуть ходити праведно. Вони приховують свої справжні наміри й перебувають у спілкуванні із занепалим ангелом, який любить і чинить неправду. Ворог покладає свого духа на людей, яких він може використати, щоб звести тих, хто частково перебуває в темряві. Деякі проймаються панівною темрявою й відсувають істину заради омани. Настав день, вказаний пророцтвом. Ісуса Христа не розуміють. Для них Ісус Христос — байка. На цьому етапі історії землі багато хто поводиться, мов п’Яні. 'Затримайтеся й дивуйтеся; волайте та кричіть; вони п’яні, але не від вина; хитаються, але не від міцного напою. Бо Господь вилив на вас дух глибокого сну й заплющив ваші очі. Пророків і ваших правителів, прозорців, Він закрив.' Духовне сп’яніння опанувало багатьох, хто вважає себе народом, що має бути возвеличений. Їхня релігійна віра саме така, як зображено в цьому Писанні. Під його впливом вони не можуть іти прямо. Вони творять криві стежки у своїх діях. То один, то інший, вони хитаються туди й сюди. Господь із великим жалем дивиться на них. Шляху істини вони не пізнали. Вони — раціоналістичні інтригани, а ті, хто завдяки ясному духовному зорові могли й мали б допомогти, самі обмануті й підтримують зле діло.

> “The developments of these last days will soon become decided. When these spiritualistic deceptions are revealed to be what they really are,—the secret workings of evil spirits,—those who have acted a part in them will become as men who have lost their minds.

> Події останніх днів невдовзі остаточно визначаться. Коли ці спіритичні омани буде викрито як те, чим вони є насправді — таємні дії злих духів, — ті, хто брав у них участь, стануть немов люди, що втратили розум.

> “‘Wherefore the Lord saith, Forasmuch as this people draw near me with their mouth, and with their lips do honor me, but have removed their hearts far from me, and their fear toward me is taught by the precept of men therefore, behold I will proceed to do a marvelous work among this people, even a marvelous work and a wonder for the wisdom of their wise men shall perish, and the understanding of their prudent men shall be hid. Woe unto them that seek deep to hide their counsel from the Lord, and their works are in the dark, and they say, who seeth us, and who knoweth us? Surely your turning of things upside down shall be esteemed as the potter’s clay; for shall the work say of him that made it, He made me not? or shall the thing framed say of him that framed it. He had no understanding?’

> 'Тому говорить Господь: Оскільки цей народ наближається до Мене своїми устами і своїми губами шанує Мене, але серце їхнє далеко відступило від Мене, а страх їхній переді Мною — навчений настановою людською, тому, ось, Я приступлю чинити дивовижну справу серед цього народу, — дивовижну справу й диво, — і мудрість їхніх мудреців загине, а розуміння їхніх розсудливих сховається. Горе тим, що глибоко ховають свою раду від Господа, і діла їхні в темряві, і вони кажуть: хто нас бачить, і хто нас знає? Воістину, ваше перевертання речей буде вважатися за гончарську глину; бо чи скаже виріб про того, хто його зробив: Він не створив мене? або чи скаже те, що сформоване, про того, хто його сформував: Він не мав розуміння?'

> “It is presented to me that in our experience we have been and are meeting this very condition of things. Men who have had great light and wonderful privileges have taken the word of leaders who think themselves wise, who have been greatly favored and blessed by the Lord, but who have taken themselves out of the hands of God and placed themselves in the ranks of the enemy. The world is to be flooded with specious fallacies. One human mind, accepting these fallacies, will work upon other human minds, who have been turning the precious evidence of God’s truth into a lie. These men will be deceived by fallen angels, when they should have stood as faithful guardians, watching for souls, as they that must give an account. They have laid down the weapons of their warfare, and have given heed to seducing spirits. They make of no effect the counsel of God and set aside his warnings and reproofs, and are positively on Satan’s side, giving heed to seducing spirits and doctrines of devils.

> Мені було показано, що в нашому досвіді ми вже стикалися і нині стикаємося саме з таким станом речей. Люди, які мали велике світло і чудові привілеї, повірили словам керівників, що вважають себе мудрими, які були щедро обдаровані й благословенні Господом, але вивели себе з Божих рук і стали в ряди ворога. Світ буде затоплений правдоподібними оманами. Один людський розум, прийнявши ці омани, впливатиме на інші людські розуми, які перетворюють дорогоцінні свідчення Божої істини на неправду. Ці люди будуть обмануті занепалими ангелами, тоді як мали б стояти вірними сторожами, пильнуючи за душами, як ті, що мусять дати звіт. Вони склали зброю своєї боротьби і прислухалися до звабливих духів. Вони зводять нанівець Божу пораду і відкидають Його попередження та докори, і безперечно на боці Сатани, прислухаючись до звабливих духів і вчення демонів.

> “Spiritual drunkenness is now upon men who ought not to be staggering as men under the influence of strong drink. Crimes and irregularities, fraud, deceit, and unfair dealing fill the world, in accordance with the teaching of the leader who rebelled in the heavenly courts.

> Духовне сп’яніння нині охопило людей, які не мали б хитатися, немов ті, що перебувають під впливом міцного напою. Злочини та порушення, шахрайство, обман і нечесні оборудки наповнюють світ — згідно з ученням лідера, який повстав у небесних дворах.

> “History is to be repeated. I could specify what will be in the near future, but the time is not yet. The forms of the dead will appear, through the cunning device of Satan, and many will link up with the one who loveth and maketh a lie. I warn our people that right among us some will turn away from the faith, and give heed to seducing spirits and doctrines of devils, and by them the truth will be evil spoken of.” Battle Creek Letters, 123–125.

> "Історія має повторитися. Я могла б вказати, що буде у близькому майбутньому, але ще не час. Образи померлих з’являться через підступний задум Сатани, і багато хто приєднається до того, хто любить і чинить неправду. Я застерігаю наш народ, що просто серед нас дехто відступить від віри, дослухатиметься до звабливих духів та вчень демонів, і через них про істину говоритимуть зле." Battle Creek Letters, 123-125.

All the prophets, including Isaiah and Sister White are identifying the last days. In these days the leaders of Adventism “are positively on Satan’s side, giving heed to seducing spirits and doctrines of devils.” Sister White sets forth a prediction when she says, “When these spiritualistic deceptions are revealed to be what they really are,—the secret workings of evil spirits,—those who have acted a part in them will become as men who have lost their minds.” The leadership of Adventism will become as men who have lost their minds, at the point in the history of the last days when their drunkenness is revealed to be “the secret workings of evil spirits.”

Усі пророки, зокрема Ісая та Сестра Вайт, вказують на останні дні. У ці дні лідери адвентизму "безперечно на боці сатани, внімаючи духам звабливим і вченням бісівським." Сестра Вайт висловлює пророцтво, кажучи: "Коли ці спіритичні обмани буде викрито як те, чим вони є насправді, — таємна діяльність злих духів, — ті, хто брав у них участь, стануть як люди, що втратили розум." Керівництво адвентизму стане як люди, що втратили розум, у той момент історії останніх днів, коли їхнє п'янство буде викрито як "таємна діяльність злих духів."

There is an unsealing of the work of the scornful men that rule the people in Jerusalem in the last days. That unsealing was illustrated in Miller’s dream, when Miller prayed and then there was a door opened. It takes place just before he closed his eyes for a moment, identifying the very end of the sealing process of the one hundred and forty-four thousand. The opening of a door identifies a change of dispensations, and at that point the Laodicean movement of the third angel transitions into the Philadelphian movement of the third angel.

В останні дні відбувається розкриття діяльності насмішників, які правлять народом у Єрусалимі. Це розкриття було проілюстроване в сні Міллера, коли Міллер молився, і тоді відчинилися двері. Воно відбувається незадовго до того, як він на мить заплющив очі, що позначає сам кінець процесу запечатування ста сорока чотирьох тисяч. Відчинення дверей означає зміну диспенсацій, і в той момент Лаодикійський рух третього ангела переходить у Філадельфійський рух третього ангела.

In the passage in Isaiah, there is a summary of the evil work of the drunkards of Ephraim, who are the men who “should have stood as faithful guardians.” The summary is expressed as, “‘Surely your turning of things upside down shall be esteemed as the potter’s clay; for shall the work say of him that made it, He made me not? or shall the thing framed say of him that framed it. He had no understanding?’”

В уривку з книги Ісаї подано підсумок злого діла п’яниць Єфраїма, тих людей, які «мали б стояти як вірні сторожі». Цей підсумок висловлено так: «Авжеж, ваше перевертання речей догори ногами буде вважене за гончарську глину; бо хіба скаже виріб про того, хто його зробив: Він не створив мене? або хіба скаже те, що сформоване, про того, хто його сформував: У нього не було розуміння?»

Miller’s identification of “the daily,” as either the religion of paganism or pagan Rome is ultimately a symbol of Satan, for Satan and pagan Rome are both represented as the dragon.

Ототожнення Міллером «щоденного» з релігією язичництва або з язичницьким Римом врешті-решт є символом Сатани, адже і Сатана, і язичницький Рим представлені як дракон.

> “Thus while the dragon, primarily, represents Satan, it is, in a secondary sense, a symbol of pagan Rome.” The Great Controversy, 439.

> «Отже, хоча дракон передусім представляє Сатану, у другорядному значенні він є символом язичницького Риму». Велика боротьба, 439.

Speaking of the men who rule Jerusalem in the last days, Sister White states: “Some are becoming imbued with the darkness that prevails, and are setting the truth aside for error. The day pointed out by prophecy is come. Jesus Christ is not understood. Jesus Christ is to them a fable.” In 1901, a leader of Adventism from Germany began to introduce apostate Protestantism’s false view of “the daily” in the book of Daniel. That view identifies that “the daily” represents Christ’s sanctuary work, or some variation of that thought. I say some variation for there have been different emphasis placed upon the falsehood through the history that followed 1901, but those false views always manifest a conclusion that “the daily” represents some type of Christ’s work.

Говорячи про людей, які в останні дні правлять Єрусалимом, Сестра Вайт зазначає: «Дехто переймається темрявою, що панує, і відсуває істину заради помилки. Настав день, вказаний пророцтвом. Ісуса Христа не розуміють. Для них Ісус Христос — вигадка». У 1901 році один із лідерів адвентизму з Німеччини почав запроваджувати хибний погляд відступницького протестантизму на «щоденне» в книзі Даниїла. Цей погляд стверджує, що «щоденне» представляє Христове служіння у святині або якусь варіацію цієї думки. Я кажу «якусь варіацію», бо впродовж історії після 1901 року на цій неправді робили різні акценти, але ці хибні погляди завжди приводять до висновку, що «щоденне» представляє певний різновид Христового служіння.

The jewel that was the doctrine of “the daily,” which Miller identified as a satanic symbol, in the Adventism of the last days, is a symbol of Christ. When introduced in 1901, very few accepted the view that “the daily” was a symbol of Christ, and not a symbol of Satan, but by the 1930’s the jewel of the doctrine of “the daily,” which Miller had dug out of the vein of truth found in 2 Thessalonians, chapter two, was rejected as had the “seven times” of Leviticus twenty-six been rejected in 1863. Somewhere in the history of 1863 unto the 1930’s Adventism had changed leaders, without recognizing it.

Перлина доктрини «щоденного», яку Міллер вважав сатанинським символом, в адвентизмі останніх днів є символом Христа. Коли у 1901 році було запропоновано погляд, що «щоденне» — символ Христа, а не символ Сатани, його прийняли дуже небагато, але до 1930-х перлина доктрини «щоденного», яку Міллер видобув із жили істини, знайденої у 2-му Посланні до Солунян, другому розділі, була відкинута так само, як у 1863 році було відкинуто «сім часів» двадцять шостого розділу книги Левита. Десь між 1863 роком і 1930-ми адвентизм, не усвідомивши цього, змінив лідерів.

> “Brethren, I see your peril, and again I ask, Do you who err make any effort to correct the wrong? Souls may be stumbling along, walking in darkness, because you have not made straight paths for your feet. If you are in positions of trust, I appeal the more earnestly to you, for your own souls’ sake and for the sake of those who look to you as guides, repent before God for every mistake made, and confess your error.

> Браття, я бачу вашу небезпеку, і знову питаю: чи ви, що помиляєтеся, докладаєте зусиль, щоб виправити неправоту? Душі можуть спотикатися, ходячи в темряві, бо ви не зробили прямими стежки для своїх ніг. Якщо ви на довірених посадах, тим наполегливіше звертаюся до вас: заради ваших власних душ і заради тих, хто дивиться на вас як на провідників, покайтеся перед Богом за кожну допущену помилку і визнайте свою провину.

> “If you indulge stubbornness of heart, and through pride and self-righteousness do not confess your faults, you will be left subject to Satan’s temptations. If when the Lord reveals your errors you do not repent or make confession, his providence will bring you over the ground again and again. You will be left to make mistakes of a similar character, you will continue to lack wisdom, and will call sin righteousness, and righteousness sin. The multitude of deceptions that will prevail in these last days will encircle you, and you will change leaders, and not know that you have done so.” Review and Herald, December 16, 1890.

> Якщо ви потуратимете упертості серця і через гордість та самоправедність не визнаватимете своїх провин, ви залишитеся підвладні спокусам сатани. Якщо, коли Господь відкриває ваші помилки, ви не каєтеся й не визнаєте їх, Його Провидіння знов і знов проводитиме вас тим самим шляхом. Ви будете полишені чинити помилки подібного характеру, вам і далі бракуватиме мудрості, і ви називатимете гріх праведністю, а праведність — гріхом. Безліч обманів, що пануватимуть у ці останні дні, оточить вас, і ви зміните провідника, не знаючи, що зробили це. Review and Herald, 16 грудня 1890 року.

The scornful men that rule over the people of Jerusalem, who are men “in positions of trust,” will “call sin righteousness and righteousness sin,” and “Surely your turning of things upside down shall be esteemed as the potter’s clay; for shall the work say of him that made it, He made me not? or shall the thing framed say of him that framed it. He had no understanding?’” In the progressive rebellion over the four generations of Adventism, those who are positions of trust change leaders, and don’t know it. They do not know it, for they progressively and consistently rejected evidence of their errors. In that progressive rebellion “the wisdom of their wise men shall perish, and the understanding of their prudent men shall be hid.”

Зневажливі чоловіки, що правлять народом Єрусалима, чоловіки «на довірених посадах», «називатимуть гріх праведністю, а праведність — гріхом», і: «Воістину ваше перевертання порядку речей стане, як глина гончара; бо чи скаже виріб про того, хто його зробив: Він мене не зробив? або чи скаже те, що сформоване, про того, хто його сформував: Він не мав розуміння?» У поступовому бунті протягом чотирьох поколінь адвентизму ті, хто займають довірені посади, змінюють лідерів і не знають про це. Вони цього не знають, бо поступово й послідовно відкидали докази своїх помилок. У тому поступовому бунті «мудрість їхніх мудрих загине, а розуміння їхніх розсудливих буде приховане».

They will turn things upside down, and call sin righteousness and righteousness sin. The symbol of this rebellion is the doctrine of “the daily,” which for Miller was a satanic symbol, and which Adventism today identifies as a symbol of Christ. What once was the anchor that established the framework of William Miller’s prophetic applications, is now become a symbol of the drunkenness of the scornful men that rule over the people of Jerusalem. The symbolism associated with “the daily,” in the book of Daniel shone bright as the sun when recognized in Miller’s casket at the beginning of Adventism, but in the last days that truth shines ten times brighter, for the number ten is a symbol of a test, and for ancient Israel the tenth test was the final test.

Вони все перевернуть з ніг на голову і називатимуть гріх праведністю, а праведність — гріхом. Символом цього бунту є вчення про «щоденне», яке для Міллера було сатанинським символом, а сьогодні в Адвентизмі його ототожнюють із символом Христа. Те, що колись було якорем, який визначав рамки пророчих застосувань Вільяма Міллера, тепер стало символом сп’яніння насмішників, які панують над народом Єрусалима. Символізм, пов’язаний із «щоденним» у книзі Даниїла, сяяв яскраво, немов сонце, коли на початку Адвентизму його розпізнали у скриньці Міллера, але в останні дні та істина сяє вдесятеро яскравіше, бо число десять є символом випробування, а для стародавнього Ізраїлю десяте випробування було остаточним.

Modern Pharisees have “attributed” “the works of Christ” “to satanic agencies” identifying paganism as “the holy power of God.”

Сучасні фарисеї "приписують" "діла Христа" "сатанинським силам", називаючи язичництво "святою силою Божою".

> “The Pharisees sinned against the Holy Ghost. Their talent of speech was used to abuse the world’s Redeemer, and the recording angel wrote their words in the books of heaven. They attributed to satanic agencies the holy power of God, manifested in the works of Christ. They could not evade His wonderful works, or attribute them to natural causes, so they said, ‘They are the works of the devil.’ In unbelief they spoke of the Son of God as a human being. The works of healing done before them, works which no man had done or could do, were a manifestation of the power of God, but they charged Christ with being in league with hell. Stubborn, sullen, ironhearted, they determined to close their eyes to all evidence, and thus they committed the unpardonable sin.” Manuscript Releases, volume 4, 360.

> «Фарисеї згрішили проти Святого Духа. Їхній дар слова був ужитий для зневаги Спасителя світу, і ангел-літописець заніс їхні слова до книг неба. Вони приписали сатанинським силам святу Божу силу, виявлену в ділах Христа. Вони не могли ні заперечити Його дивовижних діл, ні приписати їх природним причинам, тож сказали: „Це діла диявола”. У невір’ї вони говорили про Сина Божого як про людину. Здійснені перед їхніми очима зцілення — діла, яких жодна людина не робила і не могла зробити, — були виявом Божої сили, але вони звинуватили Христа в союзі з пеклом. Уперті, похмурі, жорстокосердні, вони вирішили заплющити очі на всі докази, і таким чином учинили непрощенний гріх». Видання рукописів, том 4, 360.

We will continue our consideration of the increase of knowledge, that was unsealed in the movement of the first angel, in the next article.

Ми продовжимо наш розгляд примноження знання, що було розкрито в русі першого ангела, у наступній статті.

Back to Articles