Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Twelve

Книга Йоіла і Лаодикійська Церква адвентистів сьомого дня - Номер дванадцятий

Number Twelve

Номер дванадцять

Author

Jeff Pippenger

Published

December 17, 2025

Formats

PDF
Word

My desire is to set forth the prophetic testimony of Joel in such a fashion that Joel’s testimony can be recognized in what Peter was saying and doing at Pentecost. I am certain the Bible is clear about what Peter was doing and saying at Pentecost, but I am seeking to understand what Peter was prophetically typifying in the history of the latter rain, when he placed the message of Pentecost in the terms of a fulfillment of the book of Joel.

Моє бажання — викласти пророче свідчення Йоіла так, щоб це свідчення можна було розпізнати в тому, що Петро говорив і робив у день П’ятидесятниці. Я певен, що Біблія чітко показує, що Петро робив і говорив у день П’ятидесятниці, але я прагну зрозуміти, який пророчий прообраз в історії пізнього дощу він уособлював, коли представив звістку П’ятидесятниці як сповнення книги Йоіла.

Peter is a symbol of the remnant people of God, and is not only illustrated at Pentecost, but also at Caesarea Philippi in Matthew 16. Caesarea Philippi is located in verses thirteen through fifteen of Daniel eleven, three verses which set forth a battle that was first fulfilled during the historical period when Caesarea Philippi was named Panium. Verses thirteen through fifteen precede verse sixteen, which identifies the Sunday law in the United States. Verse ten identifies the collapse of the Soviet Union in 1989. Verses ten to sixteen of Daniel eleven represent 1989 unto the Sunday law, and that period is the “hidden history” of verse forty of the same chapter.

Петро є символом залишку Божого народу і проілюстрований не лише в день П’ятидесятниці, але й у Кесарії Филипповій у Матвія 16. Кесарія Филиппова фігурує у віршах тринадцятому–п’ятнадцятому одинадцятого розділу Даниїла — трьох віршах, які описують битву, що вперше сповнилася в історичний період, коли Кесарія Филиппова називалася Паніум. Вірші тринадцятий–п’ятнадцятий передують шістнадцятому віршу, який вказує на недільний закон у Сполучених Штатах. Десятий вірш вказує на крах Радянського Союзу в 1989 році. Вірші з десятого по шістнадцятий одинадцятого розділу Даниїла представляють період від 1989 року до недільного закону, і цей період є «прихованою історією» сорокового вірша того ж розділу.

## The Hidden History in BOLDFACE

Прихована історія у ЖИРНОМУ ШРИФТІ

## 1798

1798

> And at the time of the end shall the king of the south push at him:

> І в час кінця цар півдня нападе на нього:

## 1989

1989

> But his sons shall be stirred up, and shall assemble a multitude of great forces: and the king of the north shall come against him like a whirlwind, with chariots, and with horsemen, and with many ships; and he shall enter into the countries, and shall overflow and pass over. and one shall certainly come, and overflow, and pass through: then shall he return, and be stirred up, even to his fortress.

> А сини його збудяться й зберуть безліч великих сил; і цар півночі прийде проти нього, мов вихор, з колесницями, і з вершниками, і з багатьма кораблями; і ввійде до країв, і затопить та перейде. І один неодмінно прийде, і затопить, і пройде; тоді він повернеться й збудиться аж до своєї твердині.

## 2014 the battle of Raphia

2014 битва при Рафії

> And the king of the south shall be moved with choler, and shall come forth and fight with him, even with the king of the north: and he shall set forth a great multitude; but the multitude shall be given into his hand. And when he hath taken away the multitude, his heart shall be lifted up; and he shall cast down many ten thousands: but he shall not be strengthened by it.

> І цар півдня розпалиться гнівом і вийде та битиметься з ним, з царем півночі; і той виведе велике військо, але те військо буде видане в його руку. І коли він відведе те військо, його серце піднесеться; і він покладе десятки тисяч, але від цього він не зміцниться.

## The battle of Panium (Caesarea Philippi)

Битва при Паніоні (Кесарія Філіппова)

> For the king of the north shall return, and shall set forth a multitude greater than the former, and shall certainly come after certain years with a great army and with much riches.

> Бо цар півночі повернеться, і виставить військо більше від попереднього, і по певних роках неодмінно прийде з великим військом і з великим багатством.

> And in those times there shall many stand up against the king of the south: also the robbers of thy people shall exalt themselves to establish the vision; but they shall fall.

> І в ті часи багато повстануть проти царя півдня; також грабіжники з твого народу звеличаться, щоб утвердити видіння; але вони впадуть.

> So the king of the north shall come, and cast up a mount, and take the most fenced cities: and the arms of the south shall not withstand, neither his chosen people, neither shall there be any strength to withstand.

> І прийде цар півночі, і насипле вал, і візьме найукріпленіші міста; і війська півдня не встоять, ані добірні його люди, і не буде жодної сили, щоб устояти.

## The Sunday law in the USA

Недільний закон у США

> But he that cometh against him shall do according to his own will, and “none shall stand” before him: and “he shall stand” in the glorious land, which by his hand shall be consumed. He shall enter also into the glorious land, and many countries shall be overthrown: but these shall escape out of his hand, even Edom, and Moab, and the chief of the children of Ammon. He shall stretch forth his hand also upon the countries: and the land of Egypt shall not escape. Daniel 11:40, 10–16, 41, 42.

> Але той, хто прийде проти нього, чинитиме за своєю волею, і "ніхто не встоїть" перед ним; і "він утвердиться" в славному краї, який його рукою буде спустошений. Він увійде також у славний край, і багато країн буде повалено; але ці вирвуться з його руки: Едом, і Моав, і головні з синів Аммонових. Він простягне також свою руку на країни: і країна Єгипет не уникне. Даниїла 11:40, 10-16, 41, 42.

When Peter is prophetically at Caesarea Philippi (Panium), and Pentecost it is the time of the latter rain, which locates him in the ‘hidden history’ of verse forty. I intend to address the current Ukrainian War represented in verse eleven of chapter eleven and the coming war of Panium of verses thirteen to fifteen that leads to the Third World War which are the external events between 1989 and the Sunday law, but we are currently identifying the history of the third angel from October 22, 1844 unto the formation of a legal church in 1863.

Коли Петро пророчо перебуває в Кесарії Філіпповій (Паніумі), а П’ятдесятниця — час пізнього дощу, це визначає його місце в «прихованій історії» сорокового вірша. Я маю намір розглянути нинішню війну в Україні, представлену в одинадцятому вірші одинадцятого розділу, і прийдешню війну при Паніумі, у віршах з тринадцятого по п’ятнадцятий, яка веде до Третьої світової війни; усе це — зовнішні події між 1989 роком і недільним законом, але наразі ми визначаємо історію третього ангела від 22 жовтня 1844 року до юридичного оформлення церкви в 1863 році.

The line illustrates the arrival of the third angel on 9/11 (1844) unto the Sunday law (1863). The Sunday law was typified by the Emancipation Proclamation announcing freedom, thus typifying the Sunday law where freedom is removed. Freedom proclaimed by the first Republican president, typifying the freedom removed by the last Republican president—who is prophetically destined to become a dictator at the Sunday law.

Лінія ілюструє прихід третього ангела на 9/11 (1844) до недільного закону (1863). Недільний закон був прообразно представлений Прокламацією про емансипацію, що проголошувала свободу, таким чином прообразно вказуючи на недільний закон, у якому свободу відбирають. Свобода, проголошена першим президентом-республіканцем, прообразно вказує на свободу, яку буде віднято останнім президентом-республіканцем — який, за пророцтвом, має стати диктатором під час недільного закону.

> “When our nation shall so abjure the principles of its government as to enact a Sunday law, Protestantism will in this act join hands with popery; it will be nothing else than giving life to the tyranny which has long been eagerly watching its opportunity to spring again into active despotism.” Testimonies, volume 5, 711.

> "Коли наша нація так зречеться принципів свого урядування, що прийме недільний закон, протестантизм цим актом об'єднається з папством; це не буде нічим іншим, як оживленням тиранії, яка вже давно пильно вичікує нагоди, щоб знову кинутися в активний деспотизм." Свідчення, том 5, 711.

742 BC was the alpha history that began the time prophecies of Isaiah seven verse eight, that reached the omega fulfillment in 1863. In 742 Ahaz, king of the southern kingdom of Judah was entering a Civil War against the ten northern tribes who made up the northern kingdom. The history of 742 BC was illustrated in Judah, the literal glorious land of Scriptures, that was populated by literal Jews and represented in the passage by the wicked and foolish king Ahaz—thus typifying the omega history of 1863. The omega history of 1863 is fulfilled within the period the United States reigns as the earth beast, the sixth kingdom of Bible prophecy. The United States is the spiritual glorious land, made up of Protestant Christianity who are biblically spiritual Jews. The Civil War between north and south in 742 BC at the alpha history illustrated the Civil War between north and south in the omega history of 1863. Together those two witnesses illustrate the external history leading up to the Sunday law where the spiritual glorious land will once again be divided into two classes.

742 рік до н. е. був альфа-історією, яка започаткувала часові пророцтва з Ісаї 7:8, що досягли омегового сповнення в 1863 році. У 742 році до н. е. Ахаз, цар південного царства Юди, вступав у громадянську війну проти десяти північних племен, які складали північне царство. Історія 742 року до н. е. була проілюстрована в Юді, буквальній славній землі Писання, населеній буквальними юдеями, і представлена в уривку злим і нерозумним царем Ахазом — таким чином типізуючи омега-історію 1863 року. Омега-історія 1863 року сповнюється в період, коли Сполучені Штати панують як земний звір, шосте царство біблійного пророцтва. Сполучені Штати є духовною славною землею, що складається з протестантських християн, які з біблійної точки зору є духовними юдеями. Громадянська війна між північчю і півднем у 742 році до н. е. в альфа-історії ілюструвала громадянську війну між Північчю і Півднем в омега-історії 1863 року. Разом ці два свідки ілюструють зовнішню історію, що веде до недільного закону, коли духовна славна земля знову буде поділена на два класи.

In 742 BC, the northern power represented an alliance between Israel’s ten northern tribes and Syria, thus typifying an alliance with an outside power, as was fulfilled when the support of the pro-slavery papacy was given to the pro-slavery southern states in the Civil War. The outside ally of Syria in 742 BC, and the outside ally of the papacy in the Civil War, identifies the alliance of the world-globalists with the globalist Democrats in their warfare against MAGA-ism, a warfare that began in 2015 when the fourth and richest president stood up, and in doing so stirred up the entire realm of Grecia according to Daniel eleven, verse two. That stirring is identifying the awakening of the heathen in the book of Joel. “Grecia” and “heathen” are symbols of the dragon power that leads the world to Armageddon in alliance with the beast and the false prophet.

У 742 р. до н. е. північна сила представляла союз між десятьма північними племенами Ізраїлю та Сирією, тим самим уособлюючи союз із зовнішньою силою, що здійснилося, коли підтримку рабовласницького папства було надано рабовласницьким південним штатам у Громадянській війні. Зовнішній союзник Сирії у 742 р. до н. е., а також зовнішній союзник папства в Громадянській війні, вказують на союз світових глобалістів із демократами-глобалістами в їхній війні проти MAGA-ізму, війні, що почалася у 2015 році, коли підвівся четвертий і найбагатший президент і тим самим розбурхав усе царство Греції згідно з Даниїлом, одинадцятий розділ, другий вірш. Те збурення ототожнюється з пробудженням язичників у книзі Йоіла. "Греція" і "язичники" є символами сили дракона, яка веде світ до Армагеддону в союзі зі звіром і лжепророком.

In 2015 the heathen were awakened to the prophetic call to Joel’s valley of Jehosophat, that he also called the valley of judgment. In 2015 Donald Trump announced his presidential candidacy, thus stirring up the globalist empire represented as Grecia and the heathen began their march to Armageddon, and only one year after the beginning of the Ukrainian War in fulfillment of verse eleven of Daniel eleven.

У 2015 році погани були пробуджені на пророчий заклик до долини Йосафата, яку пророк Йоіл також назвав долиною суду. У 2015 році Дональд Трамп оголосив про висування своєї кандидатури в президенти, тим самим сколихнувши глобалістську імперію, представлену як Греція, і погани розпочали свій похід до Армагеддону, і це сталося лише через рік після початку війни в Україні — на виконання одинадцятого вірша одинадцятого розділу книги Даниїла.

The civil wars of 742 BC and 1863 identify the history of the Sunday law, which marks the end of the sixth kingdom of Bible prophecy. That sixth kingdom began with the Revolutionary War, so the end of the sixth kingdom at the Sunday law identifies the repetition of the Revolutionary War, at the very time that the Civil War is taking place. The definition of and the labelling of either a Civil or Revolutionary war is based upon perspective. What the Democrats are now doing through lawfare, embezzlement, fraud, illegal immigration and propaganda they call a color-revolution, but those souls opposed to their globalist maneuvers consider the very same activities as the instigation of ‘civil’ unrest. Is Antifa a criminal or a hero?

Громадянські війни 742 р. до н. е. та 1863 року окреслюють історію недільного закону, який знаменує кінець шостого царства біблійного пророцтва. Це шосте царство почалося з Революційної війни, тож кінець шостого царства у час недільного закону вказує на повторення Революційної війни саме тоді, коли відбувається Громадянська війна. Визначення та називання війни як громадянської чи революційної залежить від точки зору. Те, що Демократи зараз роблять через правову війну, розкрадання, шахрайство, незаконну імміграцію та пропаганду, вони називають кольоровою революцією, але ті, хто виступає проти їхніх глобалістських маневрів, вважають ті самі дії підбурюванням 'громадянських' заворушень. Антіфа — це злочинці чи герої?

The two historical wars represent a single divisive war that takes place in the history of the last Republican president. As with the first Republican president the warfare will be won by the last Republican president, who was also typified by the first President, who was also the victor of the Revolutionary War. The MAGA revolution, according to the Democrats, is producing the current ‘civil unrest.’ Depending on your personal political persuasion, the current war is either a revolutionary war or a civil war. Prophetically it is both.

Дві історичні війни являють собою одну роз’єднувальну війну, яка припадає на часи останнього президента-республіканця. Як і у випадку з першим президентом-республіканцем, цю війну виграє останній президент-республіканець, якого також уособлював перший президент, переможець Революційної війни. Революція MAGA, за словами демократів, породжує нинішні 'громадянські заворушення'. Залежно від ваших особистих політичних переконань, нинішня війна є або революційною війною, або громадянською війною. З пророчої точки зору це і те, і інше.

1863 represents the Sunday law and so does 1844, when the third angel arrived with the message of the Sunday law. The period of 1844 unto 1863 bears the signature of the Sunday law from beginning to end. In 1846 the marriage of the Whites, the observance of Sabbath and the name change from Harmen to White marked that the marriage that was entered into on October 22, 1844 had been consummated, and that consummation marked the beginning of the testing process of the third angel, just as the three-fold Sabbath test of manna marked the beginning of ten tests following the baptism of the Red Sea.

1863 символізує недільний закон, як і 1844 рік, коли третій ангел прийшов зі звісткою про недільний закон. Період від 1844 до 1863 року носить печать недільного закону від початку до кінця. У 1846 році шлюб Вайтів, дотримання Суботи та зміна прізвища з Harmen на White засвідчили, що шлюб, у який було вступлено 22 жовтня 1844 року, був довершений, і це довершення ознаменувало початок періоду випробувань третього ангела, подібно до того, як потрійне суботнє випробування манною ознаменувало початок десяти випробувань після хрещення Червоним морем.

The manna was the first test and represented the tenth test at Kadesh for both represent the third angel’s message and therefore the Sunday law.

Манна була першим випробуванням і символізувала десяте випробування у Кадеші, бо обидва символізують звістку третього ангела і, отже, недільний закон.

> “Every week during their long sojourn in the wilderness the Israelites witnessed a threefold miracle, designed to impress their minds with the sacredness of the Sabbath: a double quantity of manna fell on the sixth day, none on the seventh, and the portion needed for the Sabbath was preserved sweet and pure, when if any were kept over at any other time it became unfit for use.” Patriarchs and Prophets, 296.

> "Щотижня під час їхнього тривалого перебування в пустелі ізраїльтяни ставали свідками потрійного дива, покликаного утвердити в їхній свідомості святість суботи: у шостий день падала подвійна кількість манни, у сьомий — жодної, а порція, потрібна на суботу, зберігалася солодкою і чистою, тоді як у будь-який інший час, якщо щось залишали про запас, воно ставало непридатним для вжитку." Патріархи і пророки, 296.

The first of ten tests was the “manna” test representing the threefold message of the three angels of Revelation fourteen. As with the manna, the angels represent the threefold warning against worship upon the first day of the week. The threefold manna miracle was “designed to impress their minds with the sacredness of the Sabbath,” which is of course the design of the third angel. The first of the three miracles represented by the manna, involved “eating” the heavenly bread, and “eating” is an alpha symbol of the latter rain period. The second miracle, represents the second angel’s message where inspiration “doubles” words and phrases to mark the period represented by Babylon’s two falls, for Babylon is fallen, is fallen. The second miracle was the “doubling” of the amount of manna on the sixth day. The third miracle was the preservation of the bread of the seventh-day Sabbath.

Першим із десяти випробувань було випробування "манною", що представляло потрійну вістку трьох ангелів з Об’явлення 14. Як і у випадку з манною, ангели представляють потрійне застереження проти поклоніння в перший день тижня. Потрійне чудо з манною було "призначене, щоб закарбувати в їхній свідомості святість Суботи", що, звісно, є метою третього ангела. Перше з трьох чудес, представлених манною, включало "їсти" небесний хліб, а "їсти" є альфа-символом періоду пізнього дощу. Друге чудо представляє вістку другого ангела, де натхнення "подвоює" слова та фрази, щоб позначити період, представлений двома падіннями Вавилона, бо "упав, упав Вавилон". Друге чудо було "подвоєнням" кількості манни у шостий день. Третє чудо — збереження хліба на суботу сьомого дня.

As a type of the three angels, the manna is the first angel, and therefore must contain the entire story, which in Revelation fourteen is the story of all three angels. The first angel is a fractal of all three angels’ messages. A fractal is a complex geometric shape that can be split into parts, each of which is a reduced-size copy of the whole. This property is called self-similarity. Fractals often have intricate detail no matter how much you zoom in. Fractals occur in mathematics, biology, physics, geology, chemistry, astronomy, engineering and many other fields of understanding.

Як образ трьох ангелів, манна є першим ангелом і тому має містити всю історію, що в чотирнадцятому розділі Об’явлення є історією всіх трьох ангелів. Перший ангел є фракталом послань усіх трьох ангелів. Фрактал — це складна геометрична фігура, яку можна розбити на частини, кожна з яких є зменшеною копією цілого. Ця властивість називається самоподібністю. Фрактали часто мають складні деталі, незалежно від того, наскільки сильно ви збільшуєте масштаб. Фрактали трапляються в математиці, біології, фізиці, геології, хімії, астрономії, інженерії та багатьох інших галузях знання.

The “three-step structure” of the three angels in Revelation chapter fourteen is represented in the message of the first angel, thus making the first angel a “fractal” of the three angels. The first three chapters of the book of Daniel represent the first, second and third angels’ messages respectively, and Daniel chapter one contains the same “three-step structure” represented in the three chapters, and as in the three angels in relation to the first angel.

«Триступенева структура» трьох ангелів у чотирнадцятому розділі Об’явлення представлена у вістці першого ангела, тим самим роблячи першого ангела «фракталом» трьох ангелів. Перші три розділи книги Даниїла відповідно представляють вістки першого, другого й третього ангелів, а перший розділ Даниїла містить ту саму «триступеневу структуру», яка представлена в цих трьох розділах, аналогічно до того, як вона у трьох ангелів представлена стосовно першого ангела.

The threefold miracle of the manna was to be eaten and Daniel chapter one is about eating. Daniel passed the diet test by choosing pulse over the diet of Babylon. He was then tested for his appearance and his appearance produced a separation between his countenance and the countenance of those who ate Babylon’s food. The second angel’s message is the call to separate from Babylon during a separation history where two classes are developed and then manifested. That second test for Daniel led to the third test of Nebuchadnezzar, which was the third test in chapter one and typified the golden image test of chapter three, which Sister White repeatedly identifies as the Sunday law, which is the third angel’s message. Daniel chapter one is a fractal of the first three chapters of Daniel and those three chapters represent the three angels of Revelation fourteen, of which the first angel and chapter one of Daniel are both fractals of all three angels and all three chapters.

Потрійне чудо з манною було пов’язане з тим, що її їли, а перший розділ книги Даниїла — про харчування. Даниїл склав випробування щодо харчування, обравши овочеву їжу замість вавилонського раціону. Потім його випробували щодо зовнішнього вигляду, і це створило розділення між його виглядом та виглядом тих, хто їв вавилонську їжу. Вістка другого ангела — це заклик відокремитися від Вавилону під час історії відокремлення, коли формуються дві групи, а потім виявляються. Те друге випробування для Даниїла привело до третього випробування Навуходоносора, яке було третім випробуванням у першому розділі й було прообразом випробування із золотою статуєю в третьому розділі, яке сестра Вайт неодноразово ототожнює з недільним законом, тобто з вісткою третього ангела. Перший розділ книги Даниїла є фракталом перших трьох розділів Даниїла, а ці три розділи представляють трьох ангелів із чотирнадцятого розділу Об’явлення; при цьому і перший ангел, і перший розділ Даниїла є фракталами всіх трьох ангелів і всіх трьох розділів.

> “Every week during their long sojourn in the wilderness the Israelites witnessed a threefold miracle, designed to impress their minds with the sacredness of the Sabbath: a double quantity of manna fell on the sixth day, none on the seventh, and the portion needed for the Sabbath was preserved sweet and pure, when if any were kept over at any other time it became unfit for use.

> Кожного тижня під час їхнього тривалого перебування в пустелі ізраїльтяни були свідками потрійного дива, покликаного закарбувати в їхній свідомості святість суботи: удвічі більше манни падало шостого дня, сьомого — не падало зовсім, а порція, потрібна для суботи, зберігалася свіжою й чистою, тоді як у будь-який інший час, якщо її залишали, вона ставала непридатною до вжитку.

> “In the circumstances connected with the giving of the manna, we have conclusive evidence that the Sabbath was not instituted, as many claim, when the law was given at Sinai. Before the Israelites came to Sinai they understood the Sabbath to be obligatory upon them. In being obliged to gather every Friday a double portion of manna in preparation for the Sabbath, when none would fall, the sacred nature of the day of rest was continually impressed upon them. And when some of the people went out on the Sabbath to gather manna, the Lord asked, ‘How long refuse ye to keep My commandments and My laws?’” Patriarchs and Prophets, 296.

> За обставин, пов’язаних із даруванням манни, ми маємо переконливі докази того, що субота не була встановлена, як багато хто твердить, коли закон було дано на Синаї. Ще до того, як ізраїльтяни прийшли до Синаю, вони розуміли, що субота є для них обов’язковою. Оскільки вони були зобов’язані щоп’ятниці збирати подвійну порцію манни для підготовки до суботи, коли вона не падала, священний характер дня відпочинку постійно вкарбовувався в їхній свідомості. І коли деякі з народу вийшли в суботу збирати манну, Господь запитав: «Доки ви відмовляєтеся дотримуватися Моїх заповідей і Моїх законів?» Патріархи і пророки, 296.

Gathering and eating the manna, is typifying John in chapter ten of Revelation taking (gathering) the little book out of the angel’s hand and then eating it.

Збирання й поїдання манни є прообразом того, як Іван у десятому розділі Об'явлення бере (збирає) з руки ангела маленьку книжечку, а потім з'їдає її.

> And I went unto the angel, and said unto him, Give me the little book. And he said unto me, Take it, and eat it up; and it shall make thy belly bitter, but it shall be in thy mouth sweet as honey. Revelation 10:9.

> І я підійшов до ангела й сказав йому: Дай мені ту книжечку. А він сказав мені: Візьми її та з’їж; і вона огірчить твоє черево, але в устах твоїх буде солодка, як мед. Об’явлення 10:9.

John first had to go to the angel and ask, then he had to “take” the little book, and then he had to “eat” it. John is representing the three steps of the first angel by going to and asking the angel, followed by the second step of taking and the third of eating. Gathering and or eating, is the first of the three tests of the manna, but it contains a fractal of all three manna tests. Gathering and eating the manna, is typifying Jeremiah.

Спершу Іван мав піти до ангела й запитати, потім він мав «узяти» маленьку книжечку, а тоді «з’їсти» її. Іван представляє три кроки першого ангела: спершу він підходить до ангела й запитує; за цим іде другий крок — узяти, і третій — з’їсти. Збирання та/або споживання є першим із трьох випробувань манни, але воно містить фрактал усіх трьох випробувань манни. Збирання та споживання манни типологічно зображує Єремію.

> Thy words were found, and I did eat them; and thy word was unto me the joy and rejoicing of mine heart: for I am called by thy name, O Lord God of hosts. Jeremiah 15:16.

> Знайшлися Твої слова, і я їх з’їв; і слово Твоє було для мене радістю та звеселенням мого серця, бо я названий Твоїм Ім’ям, о Господи, Боже Саваоте. Єремії 15:16.

His “words were found” by Jeremiah seeking and then asking for the little book. His word was found when the manna was gathered. Gathering and eating the manna, is typifying Ezekiel who ate the book given to him and in doing so identifies that to refuse to eat the book was to be as the rebellious house.

Його «слова були знайдені» Єремією, який шукав, а потім просив про маленьку книжку. Його слово було знайдено, коли збирали манну. Збирання та споживання манни є прообразом Єзекіїля, який з'їв книгу, дану йому, і таким чином вказує на те, що відмова їсти книгу означала бути як дім бунтівний.

> But thou, son of man, hear what I say unto thee; Be not thou rebellious like that rebellious house: open thy mouth, and eat that I give thee. And when I looked, behold, an hand was sent unto me; and, lo, a roll of a book was therein; And he spread it before me; and it was written within and without: and there was written therein lamentations, and mourning, and woe. Moreover he said unto me, Son of man, eat that thou findest; eat this roll, and go speak unto the house of Israel.

> А ти, сину людський, почуй, що Я кажу тобі; не будь непокірним, як той непокірний дім: розкрий уста свої і з’їж те, що Я даю тобі. І коли я поглянув, ось була простягнута до мене рука, і в ній був сувій книги. І він розгорнув його переді мною; і він був написаний усередині й назовні; і було написано на ньому: плач, жалоба та горе. І ще сказав мені: Сину людський, з’їж те, що знайдеш; з’їж цей сувій і йди, говори до дому Ізраїля.

> So I opened my mouth, and he caused me to eat that roll. And he said unto me, Son of man, cause thy belly to eat, and fill thy bowels with this roll that I give thee. Then did I eat it; and it was in my mouth as honey for sweetness. Ezekiel 2:8–3:3.

> І я розкрив свої уста, і Він нагодував мене тим сувоєм. І сказав Він до мене: Сину людський, нагодуй своє черево й наповни свої нутрощі цим сувоєм, що Я даю тобі. Тоді я з'їв його; і він був у моїх устах, як мед на солодкість. Єзекіїль 2:8–3:3.

If Ezekiel refused to eat the little book he would be in the rebellious house, and the “roll” of the “book” he was to eat was represented as “lamentations, and mourning, and woe,” representing a threefold message in the last days. The threefold message of the last days is the three angels messages of Revelation fourteen, and the context which Ezekiel presents those three messages, is the context of Islam and the third woe. The three messages possess an alpha and an omega, and the third is “woe,” a primary symbol of Islam, so the alpha must agree with the omega, therefore the “lamentations” represent the lamentations that began at 9/11 with the arrival of the seventh trumpet and third woe which would progressively escalate on into the seven last plagues. At the Sunday law “earthquake” of Revelation eleven, the third woe cometh quickly, and inspiration informs us that the unrighteous decree of Isaiah ten is that Sunday law. The verse begins by stating “woe” upon those who make unrighteous decrees.

Якби Єзекіїль відмовився з’їсти «книжечку», він був би в домі бунтівному, а «сувій» тієї «книги», яку він мав з’їсти, був представлений як «плач, і стогін, і горе», що символізує потрійну звістку останніх днів. Потрійна звістка останніх днів — це звістки трьох ангелів із чотирнадцятого розділу Об’явлення, а контекст, у якому Єзекіїль подає ці три звістки, — це контекст ісламу та третього горя. Ці три звістки мають альфу й омегу, і третя — це «горе», основний символ ісламу; тож альфа має узгоджуватися з омегою, тому «плач» означає той плач, що розпочався 9/11 із приходом сьомої сурми та третього горя, які поступово наростатимуть аж до семи останніх кар. Під час «землетрусу» недільного закону з одинадцятого розділу Об’явлення третє горе приходить швидко, і натхнення повідомляє нам, що неправедний указ десятого розділу Ісаї є тим недільним законом. Вірш починається проголошенням «горе» тим, хто видає неправедні укази.

Eating the manna was the first of three tests, the second was the “doubling” on the preparation day. And what were the preparing for? They were preparing for the Sabbath test, which is the third angel’s message.

Споживання манни було першим із трьох випробувань, другим було «подвоєння» в день приготування. А до чого вони готувалися? Вони готувалися до суботнього випробування, яке є звісткою третього ангела.

That threefold miracle was also the first or alpha test of ten tests. God gave manna at the first step, then He gave a ‘double’ portion at the second step, but none at the third. The third test is different than the first two tests, for the third is the litmus test. Those three tests represent the alpha of a ten-step testing process that leads to the first Kadesh.

Те потрійне диво також було першим — або «альфою» — серед десяти випробувань. Бог дав манну на першому етапі, потім Він дав «подвійну» порцію на другому етапі, але на третьому — нічого. Третє випробування відрізняється від перших двох, бо третє є лакмусовим папірцем. Ці три випробування становлять альфу десятиетапного процесу випробувань, що веде до першого Кадешу.

If you search the various theologians, you will find many lists of the ten tests that reach their conclusion at the first Kadesh. Almost all of them include the Red Sea as one of the ten tests, some include historical waymarks before the Red Sea during the plagues. They are all wrong.

Якщо ви звернетеся до різних богословів, ви знайдете багато переліків десяти випробувань, що доходять свого завершення при першому Кадеші. Майже всі вони включають Червоне море як одне з десяти випробувань, деякі включають історичні віхи перед Червоним морем під час кар. Усі вони помиляються.

The first test is the manna. Paul identifies that the Red Sea crossing was baptism.

Перше випробування — манна. Павло ототожнює перехід через Червоне море з хрещенням.

> Moreover, brethren, I would not that ye should be ignorant, how that all our fathers were under the cloud, and all passed through the sea; And were all baptized unto Moses in the cloud and in the sea. 1 Corinthians 10:1, 2.

> До того ж, браття, не хочу, щоб ви не знали, що всі наші отці були під хмарою і всі перейшли через море; і всі охрестилися в Мойсея в хмарі та в морі. 1 Коринтянам 10:1, 2.

Moses typifies Jesus, and Jesus’ baptism identifies a testing process, threefold in nature, beginning with and emphasizing the test of appetite. The cross was typified by the Passover in Egypt. When they came out on the other side of the Red Sea, Christ was resurrected as the first fruit offering. When He came out of the watery grave at the hands of John the Baptist, Christ (the first fruit offering) began a forty-day testing process. After He was resurrected as typified by His baptism, there were forty days that Christ interacted with the disciples’ face to face. The testing process begins after the Red Sea crossing, as certainly as Christ was driven by the Spirit into the wilderness as soon as He came out of the water.

Мойсей є прообразом Ісуса, а хрещення Ісуса окреслює випробувальний процес потрійного характеру, що починається й акцентує випробування апетиту. Хрест був прообразно представлений Пасхою в Єгипті. Коли вони вийшли на інший бік Червоного моря, Христос був воскресений як приношення первоплодів. Коли Він вийшов із водної могили з рук Івана Хрестителя, Христос (приношення первоплодів) розпочав сорокаденний випробувальний процес. Після Його воскресіння, прообразом якого було Його хрещення, протягом сорока днів Христос спілкувався з учнями віч-на-віч. Процес випробування починається після переходу через Червоне море так само безсумнівно, як Христос був Духом поведений у пустелю відразу після того, як вийшов із води.

The first test for Christ was appetite, for the Bread of Heaven took up His anointed work right where Adam had fallen. The first test after the Red Sea is the threefold manna test typifying the threefold test upon the Bread of Heaven. Christ’s testing began after He came out of the water, so the ten tests must also begin ‘after’ they came out of the water. Christ was then confronted with a threefold test, set within the context of appetite, as typified by the threefold test of the manna that began after the Spirit had driven ancient Israel out of Egypt and into the wilderness.

Першим випробуванням для Христа був апетит, бо Хліб Небесний розпочав Своє помазане служіння саме там, де впав Адам. Перше випробування після переходу через Червоне море — це потрійне випробування манною, яке є прообразом потрійного випробування, що спіткало Хліб Небесний. Випробування Христа почалися після того, як Він вийшов з води, тож і десять випробувань мають розпочатися «після» того, як вони вийшли з води. Тоді Христос зіткнувся з потрійним випробуванням у контексті апетиту, як це було прообразовано потрійним випробуванням манною, що почалося після того, як Дух вивів стародавній Ізраїль з Єгипту в пустелю.

The other lists that conjecture about what rebellions are represented by the ten tests that culminate at Kadesh identify Aaron’s golden calf rebellion as one of those ten tests, but they are wrong.

Інші списки, що роблять припущення щодо того, які повстання представлені десятьма випробуваннями, що завершуються в Кадеші, відносять бунт із золотим тельцем Аарона до одного з тих десяти випробувань, але вони помиляються.

The provocation of the golden calf represents two tests. It is an essential element of the golden calf’s symbolism. The idolatry manifested when the people thought God would not see, was followed by the return of Moses. Then the people made a choice to remain idolaters in full view of God, as represented by Moses.

Спокуса золотого тельця уособлює два випробування. Вона є невід’ємним елементом символіки золотого тельця. Після ідолопоклонства, що проявилося, коли народ вважав, що Бог не побачить, повернувся Мойсей. Тоді народ зробив вибір залишатися ідолопоклонниками на очах у Бога, в особі Мойсея.

In the twofold escalating rebellion, we see a prophetic division in the tribes, when the tribe of Levi became exclusively assigned to the sanctuary work, for until that rebellion, the sanctuary work was to be accomplished by the firstborn of every tribe. No longer would that be the case. Now the faithful tribe of Levi would maintain the temple. “Division” or separation into ‘two’ is an element of the prophetic characteristic of the golden calf.

У двохетапному, що наростає, бунті ми бачимо пророчий поділ серед племен, коли племені Леві було виключно доручено служіння при святині, бо до того бунту служіння при святині мали виконувати первістки з кожного племені. Більше так не було. Тепер вірне плем'я Леві мало здійснювати служіння в храмі. «Поділ» або розділення на «два» є елементом пророчої характеристики золотого тельця.

Aaron’s rebellion typified the rebellion of Jeroboam, the first king of the northern kingdom of Israel. Jeroboam ‘doubles’ the golden calves, placing one in Bethel and one in Dan. Aaron and Jeroboam are representing parallel histories, which is the history of the formation of the image of the beast. The history of the image of the beast is fulfilled in two periods, divided by the Sunday law in the United States. The image of the beast is a symbol of the combination of church and state which is set up first in the United States, and then in the world.

Повстання Аарона було прообразом повстання Єровоама, першого царя північного царства Ізраїлю. Єровоам «подвоює» золотих тельців, встановлюючи одного у Вефілі, а другого — в Дані. Аарон і Єровоам представляють паралельні історії, тобто історію формування образу звіра. Історія образу звіра здійснюється у двох періодах, розділених недільним законом у Сполучених Штатах. Образ звіра є символом поєднання церкви й держави, яке спочатку встановлюється у Сполучених Штатах, а потім у всьому світі.

There is always a division associated with symbols of the image of the beast. With Aaron it was the separation of the Levites, with Jeroboam it was the separation of the twelve tribes into two southern and ten northern tribes.

Завжди існує розділення, пов’язане із символами образу звіра. У випадку з Аароном це було відокремлення левітів, у випадку з Єровоамом — поділ дванадцяти племен на два південні та десять північних.

The symbol of that relationship of church and state is called “the image of the beast” by John in the book of Revelation. Aaron and Jeroboams’ golden calves were images of a beast, and the beast they were images of is Babylon, for the first kingdom of Bible prophecy is represented by a head of “gold” in Daniel chapter two. The image of the beast represents two tests, for the test is first brought upon the earth beast—the United States, then in chapter thirteen of Revelation the United States forces the world to set up an image to the beast. The first test is the USA, then the world.

Символ цього союзу церкви й держави Іван у книзі Об’явлення називає «образом звіра». Золоті тельці Аарона та Єровоама були образами звіра, а звір, образом якого вони були, — це Вавилон, бо перше царство біблійного пророцтва представлене головою із «золота» у другому розділі книги Даниїла. Образ звіра означає два випробування, бо спершу випробування приходить на земного звіра — Сполучені Штати, а потім у тринадцятому розділі Об’явлення Сполучені Штати змушують світ створити образ звіра. Перше випробування — для США, потім — для світу.

> “As America, the land of religious liberty, shall unite with the Papacy in forcing the conscience and compelling men to honor the false sabbath, the people of every country on the globe will be led to follow her example.” Testimonies, volume 6, 18.

> «Коли Америка, земля релігійної свободи, об’єднається з Папством, щоб примушувати совість і змушувати людей шанувати фальшиву суботу, люди кожної країни на земній кулі будуть приведені до того, щоб наслідувати її приклад». Свідчення, том 6, 18.

> “Foreign nations will follow the example of the United States. Though she leads out, yet the same crisis will come upon our people in all parts of the world.” Testimonies, volume 6, 395.

> «Іноземні держави наслідуватимуть приклад Сполучених Штатів. Хоча вона очолить, проте та сама криза спіткає наш народ в усіх частинах світу». Свідчення, том 6, 395.

The golden calf rebellion is twofold and marks two of the first nine tests which lead to the tenth and final test at the first Kadesh. When Aaron and Jeroboams’ rebellions are brought together “line upon line” you find Aaron, the high priest representing a church and Jeroboam, the king of Israel, representing the state. The two lines together are a symbol of a church state combination. Jeroboam’s two altars were set up in Bethel, (meaning church) and Dan (meaning judgment) and together representing the combination of church and state. With these points in place, we will begin to identify the ten tests.

Повстання із золотим тельцем є подвійним і позначає два з перших дев’яти випробувань, які ведуть до десятого й остаточного випробування при першому Кадеші. Коли повстання Аарона та Єровоама зіставляються «рядок за рядком», ми бачимо Аарона, первосвященика, що представляє церкву, і Єровоама, царя Ізраїлю, що представляє державу. Ці дві лінії разом є символом поєднання церкви й держави. Два жертовники Єровоама були встановлені у Вефілі (що означає «церква») та Дані (що означає «суд») і разом представляють поєднання церкви й держави. З огляду на ці пункти ми розпочнемо визначати десять випробувань.

The ten tests are set within the context of the Sabbath rest (Hebrews 3–4). They begin with the threefold miracle of the manna and its lesson upon the Sabbath and it ends at the tenth test, the first Kadesh. That first Kadesh is “the day of provocation in the Scriptures,” and Paul places the final rebellion in the context of the Sabbath test. The alpha test was the Sabbath, as symbolized by manna, and the tenth and omega test at the first Kadesh was also the Sabbath rest. Alpha and Omega always represents the end with the beginning.

Десять випробувань розглядаються в контексті суботнього спочинку (Євреїв 3–4). Вони починаються з потрійного чуда манни та його уроку щодо суботи й закінчуються на десятому випробуванні — першому Кадеші. Той перший Кадеш — це «день бунту» в Писанні, і Павло розглядає останній бунт у контексті випробування щодо суботи. Альфа-випробуванням була субота, символізована манною, а десяте, омега-випробування, під час першого Кадешу, також стосувалося суботнього спочинку. Альфа й Омега завжди означає кінець разом із початком.

> Wherefore (as the Holy Ghost saith, Today if ye will hear his voice, Harden not your hearts, as in the provocation, in the day of temptation in the wilderness: When your fathers tempted me, proved me, and saw my works forty years. Wherefore I was grieved with that generation, and said, They do alway err in their heart; and they have not known my ways. So I sware in my wrath, They shall not enter into my rest.)

> Тому (як говорить Святий Дух, Сьогодні, якщо почуєте Його голос, не ожорсточуйте сердець ваших, як під час нарікання, у день випробування в пустелі: Коли батьки ваші спокушували Мене, випробовували Мене й бачили Мої діла сорок років. Тому Я прогнівався на те покоління й сказав: Вони завжди блудять серцем; і вони не пізнали доріг Моїх. Тож Я присягнув у Своєму гніві: Вони не ввійдуть до Мого відпочинку.)

> Take heed, brethren, lest there be in any of you an evil heart of unbelief, in departing from the living God. But exhort one another daily, while it is called Today; lest any of you be hardened through the deceitfulness of sin. For we are made partakers of Christ, if we hold the beginning of our confidence stedfast unto the end;

> Стережіться, браття, щоб у комусь із вас не було злого серця невір’я, що відступає від Бога живого. Але щодня заохочуйте один одного, доки зветься «Сьогодні», щоб хтось із вас не закам’янів через підступність гріха. Бо ми стали учасниками Христа, якщо міцно тримаємо початок нашої певності аж до кінця.

> While it is said, Today if ye will hear his voice, harden not your hearts, as in the provocation. For some, when they had heard, did provoke: howbeit not all that came out of Egypt by Moses. But with whom was he grieved forty years? was it not with them that had sinned, whose carcases fell in the wilderness? And to whom sware he that they should not enter into his rest, but to them that believed not? So we see that they could not enter in because of unbelief.

> Як сказано: «Сьогодні, якщо почуєте Його голос, не ожорсточуйте сердець ваших, як під час бунту». Бо деякі, почувши, розгнівили Його; проте не всі, що вийшли з Єгипту під проводом Мойсея. З ким же Він гнівався сорок років? Хіба не з тими, що згрішили, чиї трупи впали в пустелі? І кому Він присягнув, що не ввійдуть у Його спочинок, як не тим, що не повірили? Отже, бачимо, що вони не могли ввійти через невірство.

> Let us therefore fear, lest, a promise being left us of entering into his rest, any of you should seem to come short of it. For unto us was the gospel preached, as well as unto them: but the word preached did not profit them, not being mixed with faith in them that heard it.

> Отже, біймося, щоб, коли залишена нам обітниця увійти в Його спокій, хтось із вас не виявився таким, що не досяг його. Бо і нам звіщено Євангелію, як і їм; але проповідане слово не принесло їм користі, бо воно не було поєднане з вірою в тих, хто його слухав.

> For we which have believed do enter into rest, as he said, As I have sworn in my wrath, if they shall enter into my rest: although the works were finished from the foundation of the world. For he spake in a certain place of the seventh day on this wise, And God did rest the seventh day from all his works. And in this place again, If they shall enter into my rest.

> Бо ми, що повірили, входимо у спочинок, як Він сказав: Як Я присягнув у гніві Моєму: якщо вони увійдуть у Мій спочинок, — хоча діла були звершені від заснування світу. Бо Він десь про сьомий день так сказав: І Бог спочив сьомого дня від усіх Своїх діл. І в цьому місці знову: Якщо вони увійдуть у Мій спочинок.

> Seeing therefore it remaineth that some must enter therein, and they to whom it was first preached entered not in because of unbelief: Again, he limiteth a certain day, saying in David, Today, after so long a time; as it is said, Today if ye will hear his voice, harden not your hearts.

> Отже, залишається, що деякі мають увійти туди, а ті, кому спочатку було проповідано, не увійшли через невір’я: знову він визначає певний день, кажучи в Давиді: «Сьогодні», після такого довгого часу; як сказано: «Сьогодні, якщо почуєте його голос, не робіть закам’янілими ваші серця».

> For if Jesus had given them rest, then would he not afterward have spoken of another day.

> Бо якби Ісус дав їм спокій, то хіба він згодом не говорив би про інший день?

> There remaineth therefore a rest to the people of God. For he that is entered into his rest, he also hath ceased from his own works, as God did from his. Let us labour therefore to enter into that rest, lest any man fall after the same example of unbelief. Hebrews 3:8–4:11.

> Отже, для Божого народу залишається спочинок. Бо хто увійшов у Його спочинок, той і сам відпочив від своїх діл, як і Бог від Своїх. Отже, докладімо зусиль, щоб увійти до того спочинку, аби ніхто не впав за тим самим прикладом невірства. Євреям 3:8–4:11.

At “the day of provocation” the message of Joshua and Caleb was rejected. The passage is based upon a class who will not enter in, because of unbelief in a message they have heard. The message is represented by “rest.”

У «день бунту» звістку Ісуса Навина та Халева було відкинуто. Цей уривок стосується групи людей, які не увійдуть через невір’я в почуту ними звістку. Цю звістку позначено як «відпочинок».

> “Those who are unwilling to give the Lord faithful, earnest, loving service will not find spiritual rest in this life nor in the life to come. ‘There remaineth therefore a rest to the people of God. . . . Let us labor therefore to enter into that rest, lest any man fail after the same example of unbelief.’ The rest here spoken of is the rest of grace, obtained by following the prescription. ‘Labor diligently.’” Pacific Union Recorder, November 7, 1901.

> Ті, хто не бажає нести Господу вірне, ревне, сповнене любові служіння, не знайдуть духовного спокою ні в цьому житті, ні в житті майбутньому. "Отже, залишається спочинок для Божого народу... Тож стараймося увійти до того спочинку, щоб ніхто не впав, наслідуючи той самий приклад невір'я." Спочинок, про який тут ідеться, — це спочинок благодаті, що здобувається через дотримання припису: "Працюйте старанно." Pacific Union Recorder, 7 листопада 1901 р.

The “rest” is a message represented by the message of Joshua and Caleb. Paul employs the truths associated with the seventh-day Sabbath as a symbol of the message of “rest” that was rejected by those who were destined to die in the wilderness.

«Спокій» — це послання, представлене вісткою Ісуса Навина та Халева. Павло використовує істини, пов’язані із суботою сьомого дня, як символ послання про «спокій», яке відкинули ті, що були приречені померти в пустелі.

The expression, “Today if ye will hear his voice” is the same as the book of Revelation’s emphasis upon any man who hears the voice of the Spirit, which is to hear the message of the Spirit, which is the message of the latter rain, which is the message of the “rest.” At Kadesh that voice sounded and the rebels selected a new leader to return them to Egypt. The history of this provocation is addressed in Psalm 95 and by Paul in Hebrews. The history identifies the failure of ancient Israel at their tenth test. The alpha test of the ten tests began with the threefold miracle of the manna representing the three angels’ messages, the Law of God, the Sabbath rest, the Bread of Heaven, obedience and judgment—and the last of the ten tests was the test of the “rest.” The “rest” of grace as Sister White states, is the symbol of the latter rain. Kadesh is a symbol of the test of either accepting or rejecting the message of the latter rain that is presented “line upon line.”

Вислів «Сьогодні, якщо ви почуєте Його голос» є тим самим, що й наголос книги Об’явлення на кожному, хто чує голос Духа, а це означає чути вістку Духа, тобто вістку пізнього дощу, тобто вістку «спочинку». У Кадеші той голос прозвучав, і бунтівники обрали нового провідника, щоб повернути їх до Єгипту. Історію цього бунту подано в Псалмі 95 і апостолом Павлом у Посланні до євреїв. Ця історія визначає невдачу стародавнього Ізраїлю на їхньому десятому випробуванні. Перше з десяти випробувань почалося з потрійного чуда з манною, що символізувало три ангельські вістки, Закон Божий, суботній спочинок, Хліб Небесний, послух і суд, — а останнім із десяти було випробування «спочинку». «Спочинок» благодаті, як зазначає сестра Вайт, є символом пізнього дощу. Кадеш є символом випробування — прийняти або відкинути вістку пізнього дощу, яка подається «рядок на рядок».

Line upon line the “rest” is the outpouring of the Holy Spirit represented as the latter rain. The “rest” is also the seventh-day Sabbath, the very seal that is placed upon the faithful during the latter rain period. The “rest” is the grace that represents the power imparted to the one hundred and forty-four thousand when their sins are forever blotted out. That grace is not alone the power that is imparted representing sanctification, but is also the grace that provides justification when Christ’s blood is used to remove the sins of the repentant soul. The “rest” of grace is the message of the righteousness of Christ, a righteousness that provides the grace (power) to live without sinning, and the grace that transforms a Laodicean unto a Philadelphian. Once transformed by the grace of justification, the former Laodicean, as a Philadelphian, through the power of grace, walks upon the sanctified pathway that leads to glorification. The “rest” is the message of the third angel, as represented as “justification by faith in verity.” This being the case, Kadesh pointed to 1888.

Рядок за рядком, «спокій» — це виливання Святого Духа, представлене як пізній дощ. «Спокій» — це також субота сьомого дня, сама печатка, що покладається на вірних у період пізнього дощу. «Спокій» — це благодать, яка є силою, дарованою ста сорока чотирьом тисячам, коли їхні гріхи назавжди стираються. Ця благодать — не лише дарована сила, що відповідає освяченню, але й благодать, яка забезпечує виправдання, коли кров Христа використовується, щоб стерти гріхи каяної душі. «Спокій» благодаті — це вістка про праведність Христа, праведність, що дає благодать (силу) жити без гріха, і благодать, що перетворює лаодикійця на філадельфійця. Перетворений благодаттю виправдання, колишній лаодикієць, як філадельфієць, силою благодаті йде освяченою стежкою, що веде до прославлення. «Спокій» — це вістка третього ангела, представлена як «виправдання вірою в істині». Якщо це так, то Кадеш вказував на 1888 рік.

The first Kadesh identifies the message of “rest” that is the “gospel” message. The everlasting gospel is ‘the work of Christ in introducing a threefold testing process which develops and then manifests two classes of worshippers.’ The message of the everlasting gospel of “rest” at the first Kadesh represents the threefold message of the everlasting gospel that is governed by the threefold work of the Holy Spirit who convicts of sin, righteousness and judgment. Those three steps are the identical three testing steps in the test of the manna!

Перший Кадеш визначає звістку про «спокій», яка є «євангельською» звісткою. Вічне Євангеліє — це «діло Христа, яке полягає у введенні потрійного випробувального процесу, що формує, а потім виявляє два класи поклонників». Звістка вічного Євангелія про «спокій» при першому Кадеші представляє потрійну звістку вічного Євангелія, керовану потрійною дією Святого Духа, який викриває щодо гріха, праведності та суду. Ці три кроки є тими самими трьома випробувальними кроками у випробуванні манни!

The ten tests begin with a threefold testing process, emphasizing the Law of God, the Sabbath and mankind’s responsibility to eat and digest God’s message. The first of the ten tests was threefold as was the tenth. The first test employs the manna, as a symbol of the Bread of Heaven exalting the seventh-day Sabbath. The last test employs “rest,” as the symbol of the final testing process of the latter rain which culminates at the Sunday law, where those who represent the Bread of Heaven are lifted up as an ensign of the Sabbath.

Десять випробувань починаються з потрійного процесу випробування, що наголошує на Законі Божому, суботі та відповідальності людства споживати й засвоювати Боже послання. Перше з десяти випробувань було потрійним, як і десяте. Перше випробування використовує манну як символ Хліба Небесного, що звеличує суботу сьомого дня. Останнє випробування використовує «спокій» як символ остаточного процесу випробування пізнього дощу, який кульмінує у недільному законі, де ті, хто представляє Хліб Небесний, підносяться як стяг суботи.

The beginning of the ten tests as with the ending of the ten tests emphasize the Sabbath, and the gospel message associated with the Sabbath, which is the everlasting gospel of the third angel. The first Kadesh is the omega of the ten tests, so the alpha of the ten tests must possess the same characteristics. Kadesh represented 1863, when the Lord had desired to finish His work and take His people home, but the entrance into the Promised Land was delayed.

Початок десяти випробувань, як і їх завершення, підкреслюють суботу та євангельську вістку, пов’язану із суботою, тобто вічне Євангеліє третього ангела. Перший Кадеш є омегою десяти випробувань, тож альфа десяти випробувань повинна мати ті самі характеристики. Кадеш символізував 1863 рік, коли Господь бажав завершити Свою працю і забрати Свій народ додому, але вхід до обітованої землі було відкладено.

> “By reading the following scriptures we shall see how God regarded ancient Israel:

> Прочитавши наведені нижче уривки Писання, ми побачимо, як Бог ставився до стародавнього Ізраїлю:

> “‘For the Lord hath chosen Jacob unto Himself, and Israel for His peculiar treasure.’ Psalm 135:4.

> «Бо Господь вибрав Якова для Себе, а Ізраїля — на Своє особливе надбання». Псалом 135:4.

> “‘For thou art an holy people unto the Lord thy God, and the Lord hath chosen thee to be a peculiar people unto Himself, above all the nations that are upon the earth.’ Deuteronomy 14:2.

> 'Бо ти — народ святий для Господа, Бога твого, і Господь вибрав тебе, щоб ти був Йому особливим народом над усіма народами, що на землі.' Повторення Закону 14:2.

> “‘For thou art an holy people unto the Lord thy God: the Lord thy God hath chosen thee to be a special people unto Himself, above all people that are upon the face of the earth. The Lord did not set His love upon you, nor choose you, because ye were more in number than any people; for ye were the fewest of all people.’ Deuteronomy 7:6, 7.

> «Бо ти народ святий для Господа, Бога твого: Господь, Бог твій, вибрав тебе, щоб бути для Нього особливим народом над усіма народами, що на поверхні землі. Господь не через те звернув на вас Свою любов і не тому вибрав вас, що ви були численніші за будь-який народ; бо ви були найменші з-поміж усіх народів». Второзаконня 7:6, 7.

> “‘For wherein shall it be known here that I and Thy people have found grace in Thy sight? is it not in that Thou goest with us? so shall we be separated, I and Thy people, from all the people that are upon the face of the earth.’ Exodus 33:16.

> 'Бо з чого тут буде пізнано, що я і народ Твій знайшли милість в очах Твоїх? Хіба не з того, що Ти ходиш із нами? Отож ми будемо відділені, я і народ Твій, від усякого народу, що на поверхні землі.' Вихід 33:16.

> “How frequently ancient Israel rebelled, and how often they were visited with judgments, and thousands slain, because they would not heed the commands of God who had chosen them! The Israel of God in these last days are in constant danger of mingling with the world and losing all signs of being the chosen people of God. Read again Titus 2:13–15. We are here brought down to the last days, when God is purifying unto Himself a peculiar people. Shall we provoke Him as did ancient Israel? Shall we bring His wrath upon us by departing from Him and mingling with the world, and following the abominations of the nations around us?” Testimonies, volume 1, 282, 283.

> "Як часто давній Ізраїль бунтував, і як часто їх спіткали суди, і тисячі гинули, бо вони не хотіли слухатися заповідей Бога, який їх обрав! Ізраїль Божий у ці останні дні перебуває в постійній небезпеці змішатися зі світом і втратити всі ознаки того, що він є вибраним народом Божим. Прочитайте знову Тита 2:13–15. Тут мова йде про останні дні, коли Бог очищує Собі особливий народ. Чи будемо ми дратувати Його, як це робив давній Ізраїль? Чи накличемо на себе Його гнів, відступаючи від Нього і змішуючись зі світом, та наслідуючи мерзоти народів навколо нас?" Свідчення, том 1, 282, 283.

Sister White asks, “Shall we provoke Him as did ancient Israel?” We provoke him by mingling with the world, which is symbolized by Egypt, the very place that the rebels at Kadesh sought a leader to lead them back to. In 1863 the desire to return to Egypt and the selection of a new leader is represented by inspiration as desiring to be associated with the world.

Сестра Вайт запитує: «Чи будемо ми дратувати Його, як це робив стародавній Ізраїль?» Ми дратуємо Його, змішуючись зі світом, символом якого є Єгипет, — саме туди, куди бунтівники в Кадеші шукали собі провідника, щоб він повернув їх назад. У 1863 році прагнення повернутися до Єгипту та обрання нового провідника натхнення змальовує як бажання бути пов’язаними зі світом.

The passage we are now considering was preceded by Sister White’s commentary of ancient Israel not entering into the rest. In the context of their continuous rebellion, she set forth the verses identifying how God wished to relate to His bride, but His bride refused. The following passage leads into what we just read.

Уривкові, який ми зараз розглядаємо, передував коментар Сестри Вайт про те, що стародавній Ізраїль не увійшов у спокій. У контексті їхньої постійної непокори вона навела вірші, які показують, яких взаємин Бог бажав зі Своєю нареченою, але Його наречена це відкинула. Наступний уривок підводить до того, що ми щойно прочитали.

In the passage she records, “God required His people to trust in Him alone. He did not wish them to receive help from those who did not serve Him.” In 1863, Laodicean Millerite Adventism formed an alliance with the government of the United States to help in their efforts to prevent their young men from being drafted into the deadliest war in American history.

У записаному нею уривку сказано: «Бог вимагав від Свого народу покладатися лише на Нього. Він не бажав, щоб вони отримували допомогу від тих, хто не служив Йому». У 1863 році лаодикійський міллеритський адвентизм уклав союз з урядом Сполучених Штатів, щоб підтримати зусилля щодо недопущення призову їхніх молодих чоловіків до найсмертоноснішої війни в історії Америки.

> “We here read the warnings which God gave to ancient Israel. It was not His good pleasure that they should wander so long in the wilderness; He would have brought them immediately to the Promised Land had they submitted and loved to be led by Him; but because they so often grieved Him in the desert, He sware in His wrath that they should not enter into His rest, save two who wholly followed Him. God required His people to trust in Him alone. He did not wish them to receive help from those who did not serve Him.

> Тут ми читаємо застереження, які Бог дав давньому Ізраїлю. Не була Його воля, щоб вони так довго блукали в пустині; Він негайно привів би їх у Землю Обітовану, коли б вони покорилися й радо давалися провадити Ним; але тому, що вони так часто засмучували Його в пустині, Він у гніві поклявся, що вони не ввійдуть у Його спочинок, окрім двох, які цілком слідували за Ним. Бог вимагав від Свого народу довіри лише до Нього. Він не бажав, щоб вони приймали допомогу від тих, хто не служив Йому.

> “Please read Ezra 4:1–5: ‘Now when the adversaries of Judah and Benjamin heard that the children of the captivity builded the temple unto the Lord God of Israel; then they came to Zerubbabel, and to the chief of the fathers, and said unto them, Let us build with you: for we seek your God, as ye do; and we do sacrifice unto Him since the days of Esarhaddon king of Assur, which brought us up hither. But Zerubbabel, and Jeshua, and the rest of the chief of the fathers of Israel, said unto them, Ye have nothing to do with us to build an house unto our God; but we ourselves together will build unto the Lord God of Israel, as King Cyrus the king of Persia hath commanded us. Then the people of the land weakened the hands of the people of Judah, and troubled them in building, and hired counselors against them, to frustrate their purpose.’

> "Будь ласка, прочитайте Езри 4:1–5: 'А як почули супротивники Юди та Веніямина, що сини полону будують храм Господу Богові Ізраїля, то прийшли вони до Зоровавеля та до голів батьківських домів і сказали їм: Дайте нам будувати з вами, бо ми шукаємо вашого Бога, як і ви, і приносимо Йому жертви від днів Есархаддона, царя Ассура, який привів нас сюди. Та Зоровавель, і Єшуа, і решта голів батьківських домів Ізраїля сказали їм: Вам нема частки з нами в тому, щоб будувати дім нашому Богові; але ми самі разом будемо будувати Господу Богові Ізраїля, як нам наказав цар Кір, цар Персії. Тоді народ тієї землі ослаблював руки народу Юди й перешкоджав їм у будуванні, і наймали радників проти них, щоб зірвати їхній задум.'"

> “Ezra 8:21–23: ‘Then I proclaimed a fast there, at the river of Ahava, that we might afflict ourselves before our God, to seek of Him a right way for us, and for our little ones, and for all our substance. For I was ashamed to require of the king a band of soldiers and horsemen to help us against the enemy in the way: because we had spoken unto the king, saying, The hand of our God is upon all them for good that seek Him; but His power and His wrath is against all them that forsake Him. So we fasted and besought our God for this: and He was entreated of us.’

> Ездра 8:21–23: 'Тоді я оголосив там, при річці Ахаві, піст, щоб ми смирилися перед нашим Богом, щоб просити в Нього прямого шляху для нас, для наших дітей і для всього нашого майна. Бо я соромився просити в царя загін воїнів і вершників, щоб допомогли нам проти ворога в дорозі, бо ми сказали цареві: Рука нашого Бога є на добро для всіх, хто шукає Його; а Його сила і Його гнів — проти всіх, які покидають Його. Тож ми постили і благали нашого Бога про це, і Він вислухав нас.'

> “The prophet and these fathers did not regard the people of the land as worshipers of the true God, and though these professed friendship and wished to help them, they dared not unite with them in anything relating to His worship. When going up to Jerusalem to build the temple of God and to restore His worship, they would not ask help of the king to assist them in the way, but by fasting and prayer sought the Lord for help. They believed that God would defend and prosper His servants in their efforts to serve Him. The Creator of all things needs not the help of His enemies to establish His worship. He asks not the sacrifice of wickedness, nor accepts the offerings of those who have other gods before the Lord.

> Пророк і ці батьки не вважали людей краю поклонниками істинного Бога, і хоч ті заявляли про дружбу та бажали допомогти їм, вони не наважувалися об’єднуватися з ними ні в чому, що стосується Його поклоніння. Коли вони йшли до Єрусалима, щоб будувати храм Божий і відновлювати Його богослужіння, вони не просили допомоги в царя, щоб той допоміг їм у дорозі, але постом і молитвою шукали допомоги в Господа. Вони вірили, що Бог захистить і дасть успіх Своїм слугам у їхніх зусиллях служити Йому. Творцеві всього не потрібна допомога Його ворогів, щоб встановити Своє богослужіння. Він не вимагає жертви беззаконних і не приймає приношень тих, що мають інших богів перед Господом.

> “We often hear the remark: ‘You are too exclusive.’ As a people we would make any sacrifice to save souls, or lead them to the truth. But to unite with them, to love the things that they love, and have friendship with the world, we dare not, for we should then be at enmity with God.” Testimonies, volume 1, 281, 282.

> Ми часто чуємо зауваження: "Ви надто відокремлені." Як народ ми пішли б на будь-яку жертву, щоб рятувати душі або привести їх до істини. Але єднатися з ними, любити те, що вони люблять, і дружити зі світом ми не сміємо, бо тоді були б у ворожнечі з Богом. Свідчення, том 1, 281, 282.

Sister White states, in conjunction with her commentary of the rebellion of Kadesh, “The Creator of all things needs not the help of His enemies to establish His worship. He asks not the sacrifice of wickedness, nor accepts the offerings of those who have other gods before the Lord.” In 1863, the movement of Laodicean Millerite Adventism became a church and formed an alliance with the power that would enforce Sunday worship upon the nation and thereafter the world.

Сестра Вайт, коментуючи бунт у Кадеші, зазначає: «Творцеві всього не потрібна допомога Його ворогів для встановлення Його поклоніння. Він не вимагає жертв нечестя і не приймає приношень тих, хто має інших богів перед Господом». У 1863 році рух лаодикійського міллеритського адвентизму став церквою і уклав союз із владою, яка мала нав’язати недільне поклоніння нації, а згодом і всьому світу.

In the next article, we will continue our considerations of the prophetic lines that contribute to 1863, which is the capstone of the prophetic period of 1844 unto 1863.

У наступній статті ми продовжимо наш розгляд пророчих ліній, що сходяться у 1863 році, який є увінчанням пророчого періоду від 1844 до 1863 року.

> The thing that hath been, it is that which shall be; and that which is done is that which shall be done: and there is no new thing under the sun. Is there any thing whereof it may be said, See, this is new? it hath been already of old time, which was before us. I know that, whatsoever God doeth, it shall be for ever: nothing can be put to it, nor any thing taken from it: and God doeth it, that men should fear before him. That which hath been is now; and that which is to be hath already been; and God requireth that which is past. Ecclesiastes 1:9, 10; 3:14, 15.

> Що було, те й буде; і що робилося, те й робитиметься, і немає нічого нового під сонцем. Чи є щось, про що можна сказати: Оце нове? Воно вже було здавна, ще перед нами. Я знаю, що все, що чинить Бог, буде навіки: нічого не можна ні додати до нього, ні відняти від нього; і це чинить Бог, щоб люди благоговіли перед ним. Те, що було, є тепер; а те, що має бути, вже було; і Бог розшукує те, що минуло. Екклезіяста 1:9, 10; 3:14, 15.

Back to Articles