Article

# Elijah - Number Four

Елайджа - номер чотири

Slavery

Рабство

Author

Jeff Pippenger

Published

October 1, 2023

Formats

PDF
Word

Elijah’s witness begins when he identifies that there would be no rain, except at his word for three and a half years.

Свідчення Іллі починається, коли він проголошує, що не буде дощу, хіба за його словом, протягом трьох із половиною років.

> And Elijah the Tishbite, who was of the inhabitants of Gilead, said unto Ahab, As the Lord God of Israel liveth, before whom I stand, there shall not be dew nor rain these years, but according to my word. 1 Kings 17:1.

> Ілля тішбітянин, що був з жителів Ґілеаду, сказав Ахавові: Як живий Господь, Бог Ізраїлів, перед ким я стою, не буде в ці роки ні роси, ні дощу, хіба за моїм словом. 1 Царів 17:1.

Those three and a half years represent the history of Thyatira from 538 until 1798. In 1798, at the end of the period of drought Elijah summons Ahab to Carmel. The first angels’ message announced the hour of God’s judgment on October 22, 1844. The first angel’s message was the command to Ahab to call all of Israel to Carmel.

Ті три з половиною роки представляють історію Тіятири з 538 по 1798 рік. У 1798 році, наприкінці періоду посухи, Ілля кличе Ахава на Кармель. Перша ангельська вістка сповістила годину Божого суду 22 жовтня 1844 року. Перша ангельська вістка була наказом Ахаву скликати весь Ізраїль на Кармель.

> And it came to pass, when Ahab saw Elijah, that Ahab said unto him, Art thou he that troubleth Israel? And he answered, I have not troubled Israel; but thou, and thy father’s house, in that ye have forsaken the commandments of the Lord, and thou hast followed Baalim. Now therefore send, and gather to me all Israel unto mount Carmel, and the prophets of Baal four hundred and fifty, and the prophets of the groves four hundred, which eat at Jezebel’s table. So Ahab sent unto all the children of Israel, and gathered the prophets together unto mount Carmel. And Elijah came unto all the people, and said, How long halt ye between two opinions? if the Lord be God, follow him: but if Baal, then follow him. And the people answered him not a word. 1 Kings 18:17–21.

> І сталося, коли Ахав побачив Іллю, то Ахав сказав до нього: Чи ти той, що бентежиш Ізраїля? А він відповів: Не я бентежив Ізраїля, а ти та дім твого батька, бо ви покинули заповіді Господні, а ти пішов за Ваалами. Тож тепер пошли й збери до мене весь Ізраїль на гору Кармел, і пророків Ваала — чотириста п’ятдесят, і пророків гаю — чотириста, що їдять за столом Єзавелі. І послав Ахав по всіх синів Ізраїля та зібрав пророків на гору Кармел. І прийшов Ілля до всього народу та сказав: Доки ви будете хитатися між двома думками? Якщо Господь є Бог — ідіть за Ним; а якщо Ваал — ідіть за ним. А народ не відповів йому ані слова. 1 Царів 18:17-21.

All Israel was gathered to Carmel in the time of Elijah, which in turn represented William Miller’s history when the three churches of Revelation chapter three were gathered together. The church that had initially fled into the wilderness in 538 to escape the persecution of Jezebel, as represented by the church of Thyatira, came out of the wilderness as the generation that was to be confronted with the message of Elijah, represented by William Miller. The earth beast then opened its mouth and swallowed up the flood of persecution that had been sent against her for twelve hundred and sixty years.

Увесь Ізраїль був зібраний на горі Кармель за днів Іллі, що, своєю чергою, відображало історію Вільяма Міллера, коли три церкви третього розділу книги Об’явлення були зібрані разом. Церква, яка спочатку втекла в пустелю в 538 році, щоб уникнути переслідування Єзавелі, як це представлено церквою Тіятири, вийшла з пустелі як покоління, якому належало зіткнутися з вісткою Іллі, представленою Вільямом Міллером. Тоді звір із землі відкрив свою пащу й поглинув потік переслідування, насланий проти неї протягом тисячі двохсот шістдесяти років.

> And the earth helped the woman, and the earth opened her mouth, and swallowed up the flood which the dragon cast out of his mouth. Revelation 12:16.

> І земля допомогла жінці, і земля відкрила уста свої та поглинула потік, який дракон пустив із уст своїх. Об’явлення 12:16.

In prophecy the “speaking of a nation” is the action of its legislative and judicial authorities, and in 1789 the United States established the divine document that is the Constitution of the United States, thus protecting the rights and freedom necessary to provide protection from the persecution of both the kings of Europe and the apostate Catholic church.

У пророцтві «мовлення нації» — це дія її законодавчої та судової влади, а 1789 року Сполучені Штати ухвалили божественний документ — Конституцію Сполучених Штатів, тим самим захистивши права і свободи, необхідні для забезпечення захисту від переслідувань як з боку королів Європи, так і з боку відступницької Католицької церкви.

> “The speaking of the nation is the action of its legislative and judicial authorities.” The Great Controversy, 443.

> "Висловлення нації — це дія її законодавчої та судової влади." Велика боротьба, 443.

In 1789, just before the beginning of the United States’ prophetic role as the sixth kingdom of Bible prophecy began, it spake as a Lamb, but at the Sunday law it will speak as a dragon.

У 1789 році, незадовго до початку пророчої ролі Сполучених Штатів як шостого царства біблійного пророцтва, вони промовляли як Агнець, але за недільного закону говоритимуть як дракон.

> And I beheld another beast coming up out of the earth; and he had two horns like a lamb, and he spake as a dragon. Revelation 13:11.

> І бачив я іншого звіра, що виходив із землі; і мав він два роги, подібні до ягняти, і говорив, як дракон. Об’явлення 13:11.

The beginning and ending of the earth beast are marked by its speaking. In 1798, Ahab calls all of Israel to Mount Carmel where Elijah is going to set forth a test to prove to those watching whether the God of the Hebrews or the god of Jezebel is the true God. Jezebel had four hundred and fifty prophets of Baal and four hundred prophets of the grove. The false god Baal was a male deity and the false god Ashtaroth was a female deity.

Початок і кінець звіра із землі позначені тим, що він говорить. У 1798 році Ахав скликає весь Ізраїль на гору Кармель, де Ілля збирається поставити випробування, щоб довести тим, хто спостерігає, чи Бог євреїв, чи бог Єзавелі є істинним Богом. У Єзавелі було чотириста п’ятдесят пророків Баала і чотириста пророків гаю. Неправдивий бог Баал був чоловічим божеством, а неправдиве божество Аштарот було жіночим.

Those two classes of false prophets represent the combination of church and state, for in prophecy when a man and woman are represented together, the woman represents a church and the man the state. Elijah was outnumbered eight hundred and fifty to one as he confronted the unholy combination of church and state, as represented by the female and male false deities and also by the marriage of Ahab and Jezebel. Ahab and Jezebel’s illustration of church and state represent the corruption of the horn of Republicanism and Baal and Ashtaroth represent the corruption of the Protestant horn.

Ці дві категорії лжепророків уособлюють поєднання церкви й держави, бо в пророцтвах, коли чоловіка й жінку зображено разом, жінка символізує церкву, а чоловік — державу. Ілля стояв один проти восьмисот п’ятдесяти, коли він протистояв нечестивому союзу церкви й держави, представленому жіночими та чоловічими лжебожествами, а також шлюбом Ахава та Єзавелі. Образ церкви й держави в особах Ахава та Єзавелі представляє зіпсуття рога республіканізму, а Ваал і Астарта представляють зіпсуття протестантського рога.

The issue was Elijah’s protest against the corrupt religion represented by Thyatira in Revelation chapter two. Elijah represented a Protestant, for the only definition of Protestant is someone who protests against Rome. Elijah’s protest represents a protest against the combination of church and state that is accomplished by the unholy alliance between a corrupted state with a corrupted church.

Йшлося про протест Іллі проти зіпсованої релігії, представленої Тіятирою у другому розділі Об’явлення. Ілля уособлював протестанта, адже єдине визначення протестанта — це людина, яка протестує проти Риму. Протест Іллі — це протест проти поєднання церкви й держави, яке здійснюється через нечестивий союз між зіпсованою державою та зіпсованою церквою.

> Notwithstanding I have a few things against thee, because thou sufferest that woman Jezebel, which calleth herself a prophetess, to teach and to seduce my servants to commit fornication, and to eat things sacrificed unto idols. And I gave her space to repent of her fornication; and she repented not. Behold, I will cast her into a bed, and them that commit adultery with her into great tribulation, except they repent of their deeds. Revelation 2:20–22.

> Та маю проти тебе дещо: ти допускаєш ту жінку Єзавель, що називає себе пророчицею, навчати й зводити моїх слуг до розпусти та їсти те, що принесене в жертву ідолам. І Я дав їй час покаятися в її розпусті; але вона не покаялася. Ось Я кину її на ложе, а тих, хто чинить перелюб з нею, — у велику скорботу, якщо не покаються у своїх вчинках. Об’явлення 2:20–22.

Eating represents the message you accept, and a message that is sacrificed to idols represents the doctrines of Catholicism, the very symbol of the abominable worship of idols. God’s people in the Dark Ages had come to accept many of the pagan doctrines of Catholicism, and especially the worship of the sun.

Вживання їжі символізує послання, яке ви приймаєте, а послання, принесене в жертву ідолам, представляє доктрини католицизму, сам символ огидного поклоніння ідолам. Народ Божий у Темні віки прийняв багато язичницьких доктрин католицизму, і особливо поклоніння сонцю.

Fornication is an unlawful relationship and prophetically represents the very essence of what the Constitution prohibits; the combination of church and state. Ahab was in an unlawful relationship with Jezebel, for as a king of Israel he was not to marry a heathen princess. Jesus identified John the Baptist as Elijah, and John also confronted the same unholy relationship when he rebuked Herod for marrying Herodias, his brother’s wife.

Блуд — це незаконний зв’язок і пророчо уособлює саму сутність того, що забороняє Конституція: поєднання церкви й держави. Ахав перебував у незаконному зв’язку з Єзавеллю, бо як цар Ізраїлю він не мав одружуватися з язичницькою принцесою. Ісус назвав Івана Хрестителя Іллею, і Іван також викрив той самий нечестивий зв’язок, коли докоряв Іродові за те, що той одружився з Іродіадою, дружиною свого брата.

> For Herod had laid hold on John, and bound him, and put him in prison for Herodias’ sake, his brother Philip’s wife. For John said unto him, It is not lawful for thee to have her. Matthew 14:3, 4.

> Бо Ірод схопив Івана, зв’язав його й посадив у в’язницю заради Іродіади, жінки його брата Пилипа. Бо Іван говорив йому: Не дозволено тобі її мати. Матвія 14:3, 4.

Elijah’s confrontation with Ahab and Jezebel prefigured John’s confrontation with Herod and Herodias for both relationships represented an unlawful relationship of church and state. Together they represent the Elijah message of the one hundred and forty-four thousand who confronts the papacy (Jezebel & Herodias), the ten kings that represent the United Nations (Ahab & Herod) and the United States that represents the false prophet (the false prophets of Carmel and Salome, Herodias’ daughter).

Протистояння Іллі з Ахавом і Єзавеллю було прообразом протистояння Івана з Іродом та Іродіадою, адже обидва союзи уособлювали незаконний зв’язок церкви й держави. Разом вони уособлюють звістку Іллі ста сорока чотирьох тисяч, які протистоять папству (Єзавель та Іродіада), десяти царям, що представляють Організацію Об’єднаних Націй (Ахав і Ірод), і Сполученим Штатам, які представляють лжепророка (лжепророки Кармелю та Саломія, дочка Іродіади).

The prophetic setting at Carmel includes the defense by Elijah of the Constitution of the United States, which enshrines the principle of the separation of church and state.

Пророчий контекст на Кармелі включає захист Конституції Сполучених Штатів Іллею, що закріплює принцип відокремлення церкви від держави.

> And it came to pass, when Ahab saw Elijah, that Ahab said unto him, Art thou he that troubleth Israel? And he answered, I have not troubled Israel; but thou, and thy father’s house, in that ye have forsaken the commandments of the Lord, and thou hast followed Baalim. 1 Kings 18:17, 18.

> І сталося, коли Ахав побачив Іллю, то Ахав сказав йому: Чи ти той, що непокоїть Ізраїля? А він відповів: Я не тривожив Ізраїля; але ти й дім твого батька, бо ви покинули заповіді Господні, а ти пішов за Ваалами. 1 Царів 18:17, 18.

The Constitution established that the two horns of Republicanism and Protestantism would always stay separate from each other. But Revelation identifies that when the United States ultimately speaks as a dragon, it will do so when the apostate churches of the United States take control and combine with the apostate government.

Конституція встановила, що два роги республіканізму й протестантизму завжди залишатимуться відділеними один від одного. Але Об’явлення вказує, що коли Сполучені Штати зрештою заговорять як дракон, вони зроблять це тоді, коли відступницькі церкви Сполучених Штатів візьмуть владу й об’єднаються з відступницьким урядом.

> “But what is the ‘image to the beast’? and how is it to be formed? The image is made by the two-horned beast, and is an image to the beast. It is also called an image of the beast. Then to learn what the image is like and how it is to be formed we must study the characteristics of the beast itself—the papacy.

> Але що таке «образ для звіра»? І як його слід сформувати? Образ створюється двохрогим звіром і є образом для звіра. Його також називають образом звіра. Отже, щоб дізнатися, яким є цей образ і як його слід сформувати, ми маємо вивчити характеристики самого звіра — папства.

> “When the early church became corrupted by departing from the simplicity of the gospel and accepting heathen rites and customs, she lost the Spirit and power of God; and in order to control the consciences of the people, she sought the support of the secular power. The result was the papacy, a church that controlled the power of the state and employed it to further her own ends, especially for the punishment of ‘heresy.’ In order for the United States to form an image of the beast, the religious power must so control the civil government that the authority of the state will also be employed by the church to accomplish her own ends.” The Great Controversy, 443.

> Коли рання церква зіпсувалася, відступивши від простоти Євангелія й прийнявши язичницькі обряди та звичаї, вона втратила Духа й силу Божу; і, щоб контролювати сумління людей, вона стала шукати підтримки світської влади. Наслідком стало папство — церква, що контролювала владу держави й використовувала її для досягнення власних цілей, особливо для покарання «єресі». Щоб Сполучені Штати сформували образ звіра, релігійна влада повинна настільки контролювати цивільну владу, щоб авторитет держави також використовувався церквою для досягнення її власних цілей. Велика боротьба, 443.

Elijah at Mount Carmel represented the work of the Millerites, and the Millerites were established as the true prophet in contrast with those that had recently come out from under the influence of Catholicism, but chose through their rejection of the light of the first angel to return to Rome. Thus, the second angel’s message in the spring of 1844 consisted of identifying the Protestant denominations as daughters of Babylon, and the Millerites as the genuine Protestant horn.

Ілля на горі Кармель символізував діяльність міллеритів, а міллерити були утверджені як істинний пророк на противагу тим, що нещодавно вийшли з-під впливу католицизму, але, відкинувши світло першого ангела, обрали повернення до Риму. Отже, звістка другого ангела навесні 1844 року полягала у визначенні протестантських деномінацій як дочок Вавилона, а міллеритів — як істинного протестантського рога.

When God brought ancient Israel out of the slavery of Egypt and through the waters of the Red Sea, He initiated a progressive testing process that began with the test of the heavenly manna.

Коли Бог вивів стародавній Ізраїль із рабства Єгипту і провів через води Червоного моря, Він започаткував поступовий процес випробувань, який почався випробуванням небесною манною.

> “Upon us is shining the accumulated light of past ages. The record of Israel’s forgetfulness has been preserved for our enlightenment. In this age God has set His hand to gather unto Himself a people from every nation, kindred, and tongue. In the advent movement He has wrought for His heritage, even as He wrought for the Israelites in leading them from Egypt. In the great disappointment of 1844 the faith of His people was tested as was that of the Hebrews at the Red Sea.” Testimonies, volume 8, 115, 116.

> "Над нами сяє нагромаджене світло минулих віків. Запис про забутливість Ізраїлю збережено для нашого просвітлення. У цей час Бог узявся зібрати Собі народ з кожного народу, племені та мови. В адвентному русі Він діяв заради Своєї спадщини, так само як Він діяв для ізраїльтян, виводячи їх із Єгипту. У великому розчаруванні 1844 року віра Його народу була випробувана, як і віра євреїв при Червоному морі." Свідчення, том 8, 115, 116.

The disappointment of October 22, 1844, led to the understanding of the heavenly sanctuary, which then presented the test of the Sabbath just as the test of the manna became the first of a series of ten tests for ancient Israel.

Розчарування 22 жовтня 1844 року призвело до розуміння небесного святилища, яке згодом представило випробування суботи так само, як випробування манною стало першим із серії десяти випробувань для стародавнього Ізраїлю.

> “The Lord gave me the following view in 1847, while the brethren were assembled on the Sabbath, at Topsham, Maine.

> Господь дав мені наступне видіння у 1847 році, коли брати зібралися в суботу у Топшемі, штат Мен.

> “We felt an unusual spirit of prayer. And as we prayed the Holy Ghost fell upon us. We were very happy. Soon I was lost to earthly things and was wrapped in a vision of God’s glory. I saw an angel flying swiftly to me. He quickly carried me from the earth to the Holy City. In the city I saw a temple, which I entered. I passed through a door before I came to the first veil. This veil was raised, and I passed into the holy place. Here I saw the altar of incense, the candlestick with seven lamps, and the table on which was the shewbread. After viewing the glory of the holy, Jesus raised the second veil and I passed into the holy of holies.

> Ми відчули незвичайний дух молитви. І коли ми молилися, Святий Дух зійшов на нас. Ми були дуже раді. Невдовзі я втратив відчуття всього земного й поринув у видіння Божої слави. Я побачив ангела, що швидко летів до мене. Він швидко переніс мене із землі до Святого міста. У місті я побачив храм і ввійшов до нього. Я пройшов через двері, перш ніж підійшов до першої завіси. Цю завісу було піднято, і я ввійшов у святилище. Тут я побачив кадильний жертовник, світильник із сімома лампами та стіл, на якому були хліби предложення. Оглянувши славу святилища, Ісус підняв другу завісу, і я ввійшов у Святе Святих.

> “In the holiest I saw an ark; on the top and sides of it was purest gold. On each end of the ark was a lovely cherub, with its wings spread out over it. Their faces were turned toward each other, and they looked downward. Between the angels was a golden censer. Above the ark, where the angels stood, was an exceeding bright glory, that appeared like a throne where God dwelt. Jesus stood by the ark, and as the saints’ prayers came up to Him, the incense in the censer would smoke, and He would offer up their prayers with the smoke of the incense to His Father. In the ark was the golden pot of manna, Aaron’s rod that budded, and the tables of stone which folded together like a book. Jesus opened them, and I saw the Ten Commandments written on them with the finger of God. On one table were four, and on the other six. The four on the first table shone brighter than the other six. But the fourth, the Sabbath commandment, shone above them all; for the Sabbath was set apart to be kept in honor of God’s holy name. The holy Sabbath looked glorious—a halo of glory was all around it. I saw that the Sabbath commandment was not nailed to the cross. If it was, the other nine commandments were; and we are at liberty to break them all, as well as to break the fourth. I saw that God had not changed the Sabbath, for He never changes. But the pope had changed it from the seventh to the first day of the week; for he was to change times and laws.” Early Writings, 32.

> У Святому Святих я бачила ковчег; його верх і боки були з найчистішого золота. На кожному кінці ковчега був прекрасний херувим, з крилами, розпростертими над ним. Їхні обличчя були звернені одне до одного, і вони дивилися вниз. Між ангелами була золота кадильниця. Над ковчегом, де стояли ангели, була надзвичайно яскрава слава, що виглядала як престол, де перебував Бог. Ісус стояв біля ковчега, і коли до Нього піднімалися молитви святих, фіміам у кадильниці димував, і Він підносив їхні молитви разом із димом фіміаму Своєму Отцеві. У ковчезі була золота посудина з манною, жезл Аарона, що розквітнув, і кам’яні скрижалі, які складалися разом, мов книга. Ісус відкрив їх, і я бачила Десять Заповідей, написані на них перстом Божим. На одній скрижалі було чотири, а на другій — шість. Ті чотири на першій скрижалі сяяли яскравіше за інші шість. Та четверта, заповідь про суботу, сяяла над усіма; бо субота була відокремлена, щоб її додержували на честь святого Імені Божого. Свята субота виглядала славною — навколо неї був ореол слави. Я бачила, що заповідь про суботу не була прибита до хреста. Якби це було так, то й інші дев’ять заповідей були б прибиті; і ми були б вільні порушувати їх усі, так само як і четверту. Я бачила, що Бог не змінював суботу, бо Він ніколи не змінюється. Але папа змінив її з сьомого на перший день тижня; бо він мав змінити часи й закони. Ранні твори, 32.

When the Protestants came out of the Dark Ages in 1798 and the book of Daniel was unsealed, the sixth kingdom of Bible prophecy, the two-horned earth beast of Revelation thirteen began its march through prophetic history. Protestantism was founded upon the sacred document called the Holy Bible and Republicanism was founded upon the sacred document called the Constitution. God had brought His church in the wilderness out of the Dark Ages, but just as with ancient Israel during the Egyptian period of slavery the Sabbath commandment had been forgotten. As Israel crossed the Red Sea on its way to the giving of the law at Sinai, modern Israel crossed the Atlantic on its way to October 22, 1844, where the law would once again be revealed. The Lord was once again raising up a people who would be the depositaries of His law, the depositaries of His prophetic revelations and who would carry the mantle of Protestantism. Ancient Israel was given the two tables of the Ten Commandments as the symbol of their work to be the depositaries of His law, and modern Israel was given the two tables of Habakkuk as the symbol of their work as depositaries of His prophetic Word.

Коли протестанти вийшли з Темних віків у 1798 році, і було знято печать з книги Даниїла, шосте царство біблійного пророцтва, земний звір із двома рогами тринадцятого розділу Об’явлення, розпочав свій шлях крізь пророчу історію. Протестантизм було засновано на священному документі, що зветься Свята Біблія, а республіканізм — на священному документі, що зветься Конституція. Бог вивів Свою церкву в пустелі з Темних віків, але, як і у стародавнього Ізраїлю під час єгипетського періоду рабства, заповідь про суботу була забута. Коли Ізраїль переходив Червоне море дорогою до дарування Закону на Синаї, сучасний Ізраїль перетнув Атлантику на шляху до 22 жовтня 1844 року, де Закон знову мав бути відкритий. Господь знову піднімав народ, який був би хранителем Його Закону, хранителем Його пророчих одкровень і який ніс би мантію протестантизму. Стародавньому Ізраїлю було дано дві скрижалі Десяти заповідей як символ їхнього служіння — бути хранителями Його Закону, а сучасному Ізраїлю було дано дві таблиці Авакума як символ їхнього служіння як хранителів Його пророчого Слова.

Modern Israel was to carry both sets of two tables as it presented the third angel’s message to the world, which is the message proclaimed by those who carry the mantle of Protestantism. The Protestantism that came out of the Dark Ages was then incomplete as was ancient Israel as they crossed through the Red Sea. Protestantism had professed the motto of the Bible and the Bible alone, but had an incomplete understanding of God’s Word through centuries of eating the pagan doctrines of Roman Catholicism (things sacrificed unto idols). God designed that a true Protestant would represent the entire Word of God as symbolized by the “law and the prophets,” the two sets of two tables that represent both the work of God’s people and God’s character. The work of the first angel was to produce a genuine Protestant people that would be both the depositaries of His law and of his prophetic Word.

Сучасний Ізраїль мав нести обидві пари скрижалей, представляючи світові вістку третього ангела, яку проголошують ті, хто несе мантію протестантизму. Протестантизм, що вийшов із темних віків, тоді був неповним, як і давній Ізраїль, коли переходив через Червоне море. Протестантизм сповідував гасло «Біблія і лише Біблія», але мав неповне розуміння Божого Слова через століття, протягом яких він живився язичницькими доктринами римокатолицизму (ідоложертовне). Бог задумав, щоб істинний протестант представляв усе Боже Слово, що символізується «законом і пророками», двома парами скрижалей, які уособлюють і справу Божого народу, і Божий характер. Діло першого ангела полягало в тому, щоб сформувати справжній протестантський народ, який був би і зберігачем Його закону, і Його пророчого Слова.

> “God has called His church in this day, as He called ancient Israel, to stand as a light in the earth. By the mighty cleaver of truth, the messages of the first, second, and third angels, He has separated them from the churches and from the world to bring them into a sacred nearness to Himself. He has made them the depositaries of His law and has committed to them the great truths of prophecy for this time. Like the holy oracles committed to ancient Israel, these are a sacred trust to be communicated to the world. The three angels of Revelation 14 represent the people who accept the light of God’s messages and go forth as His agents to sound the warning throughout the length and breadth of the earth.” Testimonies, volume 5, 455.

> «Бог покликав Свою Церкву в цей час, як покликав давній Ізраїль, бути світлом на землі. Могутнім різцем істини — вістками першого, другого і третього ангелів — Він відділив їх від церков і від світу, щоб привести їх у святу близькість до Себе. Він зробив їх зберігачами Свого Закону і довірив їм великі пророчі істини для цього часу. Подібно до святих одкровень, довірених давньому Ізраїлю, вони є священним дорученням, яке слід передати світові. Три ангели з Об’явлення 14 представляють людей, які приймають світло Божих вісток і вирушають як Його посланці, щоб проголосити застереження по всій землі». Свідчення, том 5, 455.

The warning that is to be proclaimed by those who have been identified as the depositaries of the two sets of two tables is against receiving the mark of Catholicism. That protest is against the unlawful relationship of Ahab and Jezebel and was represented by Elijah on Mount Carmel. The giving of the two tables of stone at Mount Sinai typified the giving of Habakkuk’s two tables of cloth in the history of 1842 through 1849. Habakkuk’s two tables are the symbol of the covenant relationship between God and His Protestant people. To reject those tables would be the same as ancient Israel rejecting God’s law.

Попередження, яке мають проголосити ті, кого визначено зберігачами двох пар таблиць, спрямоване проти прийняття знака католицизму. Цей протест спрямований проти незаконного зв’язку Ахава та Єзавелі і був представлений Іллею на горі Кармелі. Дарування двох кам’яних скрижалей на горі Сінаї було прообразом дарування двох полотняних таблиць Авакума в історії 1842–1849 років. Дві таблиці Авакума є символом заповітних стосунків між Богом і Його протестантським народом. Відкинути ті таблиці було б рівнозначне відкиненню Божого закону давнім Ізраїлем.

The Millerites entered into the Most Holy Place and received the light of the Sabbath, but the testing process was yet unfinished. Simultaneously the horn of Republicanism was proceeding through the very same history. And both horns would reach a milestone in their march together in 1863.

Міллерити увійшли у Святе Святих і прийняли світло Суботи, але процес випробування ще не був завершений. Водночас ріг республіканізму йшов тим самим історичним шляхом. І обидва роги мали досягти віхи у своєму спільному поході у 1863 році.

Miller’s Elijah message produced a progressive purification process with the intended purpose of establishing the Protestant horn and in the identical history the Republican horn was involved with a progressive process of political development. Both horns are on the same earth beast, so they must travel in unison through the entire history of the earth beast.

Міллерове послання Іллі спричинило поступовий процес очищення з метою утвердження протестантського рога, а в тій самій історії республіканський ріг був залучений до поступового процесу політичного розвитку. Обидва роги перебувають на одному і тому самому земному звірі, тож вони мають проходити в унісон крізь усю історію земного звіра.

The first prophetic characteristic of the Republican horn of the earth beast was the action of speaking the Constitution into effect in 1789. In 1798, (the time of the end when the book of Daniel was unsealed), the earth beast would speak for the first time as the sixth kingdom of Bible prophecy. 1798 was the beginning of the United States as the sixth kingdom of Bible prophecy, and the speaking that occurred at the beginning of the earth beast’s history in 1798 would typify the last time the sixth kingdom would speak, and that time is represented as the voice of the dragon. When we consider the laws passed by the Republican horn in the United States in 1798, we should expect to see a typification of the laws that will be passed in conjunction with the Sunday law when the United States speaks as a dragon. As we consider the following four laws, ask yourself if the four laws passed in 1798 have the prophetic signature of Alpha and Omega?

Першою пророчою ознакою республіканського рога звіра із землі був акт проголошення Конституції чинною у 1789 році. У 1798 році (час кінця, коли книга Даниїла була розпечатана) звір із землі вперше заговорив як шосте царство біблійного пророцтва. 1798 рік був початком Сполучених Штатів як шостого царства біблійного пророцтва, і те «говоріння», що відбулося на початку історії звіра із землі у 1798 році, було прообразом останнього разу, коли шосте царство заговорить, а той час представлений як голос дракона. Коли ми розглядаємо закони, ухвалені республіканським рогом у Сполучених Штатах у 1798 році, ми маємо очікувати побачити прообраз законів, які будуть ухвалені у зв’язку з недільним законом, коли Сполучені Штати заговорять як дракон. Розглядаючи наступні чотири закони, запитайте себе, чи мають чотири закони, ухвалені у 1798 році, пророчий підпис Альфи й Омеги?

In 1798, the United States passed several significant laws known as the Alien and Sedition Acts. These acts were a series of four laws passed by the Federalist-controlled Congress and signed into law by President John Adams, the second president of the United States and former vice president of George Washington.

У 1798 році Сполучені Штати ухвалили кілька важливих законів, відомих як Акти про іноземців і підбурювання. Ці акти були серією з чотирьох законів, ухвалених Конгресом, контрольованим федералістами, і підписаних президентом Джоном Адамсом, другим президентом Сполучених Штатів та колишнім віцепрезидентом Джорджа Вашингтона.

The Naturalization Act: This law extended the residency requirement for immigrants to become U.S. citizens from 5 to 14 years. It was aimed primarily at curbing the influence of recent immigrants, who were often aligned with the opposition party, the Democratic-Republicans.

Закон про натуралізацію: Цей закон подовжив вимогу щодо строку проживання для іммігрантів, необхідного для набуття громадянства США, з 5 до 14 років. Він був спрямований насамперед на обмеження впливу нещодавніх іммігрантів, які часто підтримували опозиційну партію — демократично-республіканців.

The Alien Friends Act: This act authorized the president to deport non-citizens deemed to be a threat to the security of the United States during peacetime. It allowed the president to detain and deport any non-citizen he considered dangerous.

Акт про іноземних друзів: Цей акт надавав президентові повноваження депортувати негромадян, яких вважали загрозою безпеці Сполучених Штатів у мирний час. Він дозволяв президентові затримувати та депортувати будь-якого негромадянина, якого він вважав небезпечним.

The Alien Enemies Act: This law provided for the apprehension, restraint, and deportation of citizens from countries at war with the United States. It was enacted as a precaution during the tense atmosphere of the late 1790s.

Акт про ворожих іноземців: Цей закон передбачав затримання, утримання під вартою та депортацію громадян країн, що перебували у стані війни зі Сполученими Штатами. Його було ухвалено як запобіжний захід в умовах напруженої атмосфери кінця 1790-х років.

The Sedition Act: This is the most controversial of the Alien and Sedition Acts. It made it a criminal offense to publish “false, scandalous, and malicious” writings against the government or its officials, with the intent to defame them or bring them into disrepute. Critics saw this as a direct attack on freedom of speech and the press.

Закон про підбурювання до заколоту: Це найсуперечливіший із Законів про іноземців і підбурювання до заколоту. Він визнавав кримінальним правопорушенням публікацію "неправдивих, скандальних і зловмисних" текстів проти уряду або його посадових осіб із наміром їх очорнити чи дискредитувати. Критики розцінювали це як прямий напад на свободу слова і преси.

The Alien and Sedition Acts were highly controversial and led to significant opposition from Democratic-Republicans, who believed these laws violated fundamental Constitutional rights and targeted their political party. They argued that the laws were an infringement on the First Amendment, which protects freedom of speech and the press. Eventually, these laws played a role in the election of 1800, when Thomas Jefferson and the Democratic-Republicans won the presidency and Congress, leading to the repeal of the Sedition Act.

Акти про іноземців та підбурювання були вкрай суперечливими і спричинили значний опір з боку демократично-республіканців, які вважали, що ці закони порушують основоположні конституційні права і спрямовані проти їхньої політичної партії. Вони стверджували, що ці закони посягають на Першу поправку, яка захищає свободу слова і преси. Зрештою ці закони відіграли роль у виборах 1800 року, коли Томас Джефферсон і демократично-республіканці здобули посаду президента і більшість у Конгресі, що призвело до скасування Акта про підбурювання.

The Democratic-Republican party believed these laws violated the fundamental rights upheld by the Constitution, and they also believed the laws were targeting the opposing political party. It matters not that these laws were repealed or later expired, the Alpha and Omega illustrates the end with the beginning. In the history where these laws were enacted or “spoke” into law the Federalist party was opposed by a party called Democrat-Republicans. The evolution of the Democrat-Republican party ultimately produces the Republican party. A political party primarily coalesced together based upon an anti-slavery position.

Демократично-республіканська партія вважала, що ці закони порушують основоположні права, закріплені Конституцією, а також що ці закони були спрямовані проти опозиційної політичної партії. Не має значення, що ці закони були скасовані або згодом втратили чинність, Альфа й Омега ілюструє кінець початком. В історії, коли ці закони були ухвалені або «промовлені» в закон, Федералістській партії протистояла партія під назвою Демократи-республіканці. Еволюція партії Демократів-республіканців зрештою призводить до утворення Республіканської партії. Політичної партії, що переважно об’єдналася навколо позиції проти рабства.

The historians identify 1863 as the very center point of the civil war, a war which was premised upon the issue of slavery. 1863 is also a waymark for the new standard bearers of the Protestant horn, who then rejected the first time-prophecy given to Miller by angels (the prophecy of “seven times” from Leviticus twenty-six). Could it be a simple coincidence that the prophecy of the seven times just happens to be based upon the laws of slavery set forth in the previous chapter of Leviticus? The “curse” identified by the “seven times” was the promise that if the covenant laws of chapter twenty-five were to be disobeyed, Israel would then end its history by returning into the slavery it was taken out of when it began its journey at the Red Sea.

Історики визначають 1863 рік як центральну точку громадянської війни, війни, зумовленої проблемою рабства. 1863 рік також є віхою для нових знаменоносців протестантського рога, які тоді відкинули перше пророцтво про час, дане Міллеру ангелами (пророцтво про «сім часів» із двадцять шостого розділу Левита). Чи може це бути простим збігом, що пророцтво про сім часів якраз ґрунтується на законах про рабство, викладених у попередньому розділі Левита? «Прокляття» «семи часів» було обіцянкою, що якщо завітні закони двадцять п’ятого розділу будуть порушені, Ізраїль тоді завершить свою історію, повернувшись у рабство, з якого його було виведено, коли він розпочав свою мандрівку від Червоного моря.

From 1798 to 1863 the political party that was the Democratic–Republican party went through a series of purges or shakings. From 1798 onward, and especially from August 11, 1840 onward through 1863 the Millerite movement went through a series of purges and shakings.

З 1798 по 1863 рік політична партія, яка була Демократично-республіканською партією, пройшла через серію чисток або потрясінь. Починаючи з 1798 року, а особливо з 11 серпня 1840 року і до 1863 року, рух міллеритів пройшов через серію чисток і потрясінь.

The Democratic-Republican Party, which was one of the early political parties in the United States, did not directly transform into the modern Republican Party as it exists today. Instead, it underwent a series of changes and splits over time, ultimately leading to the formation of several different political parties before the emergence of the Republican Party.

Демократично-Республіканська партія, яка була однією з перших політичних партій у Сполучених Штатах, не перетворилася безпосередньо на сучасну Республіканську партію в її нинішньому вигляді. Натомість з часом вона зазнала низки змін і розколів, що зрештою призвело до створення кількох різних політичних партій, перш ніж виникла Республіканська партія.

The Democratic-Republican Party, often associated with Thomas Jefferson and James Madison, was founded in the late 18th century as a response to the Federalist Party. The Democratic-Republicans favored a strict interpretation of the Constitution, states’ rights, and agrarian interests.

Демократично-республіканська партія, яку часто пов’язують із Томасом Джефферсоном і Джеймсом Медісоном, була заснована наприкінці XVIII століття як відповідь на Федералістську партію. Демократично-республіканці виступали за суворе тлумачення Конституції, права штатів та аграрні інтереси.

However, by the 1820s, the Democratic-Republican Party began to fracture along regional and ideological lines. The primary split occurred during the Era of Good Feelings (1817–1825), when there was a lack of strong opposition to James Monroe’s presidency. This period of political tranquility contributed to the decline of the Democratic-Republican Party. The party eventually split into several factions and evolved into the following political groups:

Однак у 1820-х роках Демократично-республіканська партія почала розколюватися за регіональними та ідеологічними ознаками. Основний розкол стався в період Ери добрих почуттів (1817–1825), коли бракувало сильної опозиції президентові Джеймсу Монро. Цей період політичного затишшя сприяв занепаду Демократично-республіканської партії. Зрештою партія розкололася на кілька фракцій і перетворилася на такі політичні групи:

Democratic Party: The followers of Andrew Jackson, who became the seventh president in 1829, formed the Democratic Party. Jacksonian Democrats supported a strong executive branch, westward expansion, and a broader suffrage for white males.

Демократична партія: Прихильники Ендрю Джексона, який у 1829 році став сьомим президентом, заснували Демократичну партію. Джексонівські демократи підтримували сильну виконавчу владу, розширення на захід і ширше виборче право для білих чоловіків.

National Republican Party: This party emerged as a response to Andrew Jackson’s presidency and later merged with other anti-Jackson factions to become the Whig Party. The National Republicans were generally more supportive of a strong federal government and economic development.

Національно-республіканська партія: Ця партія виникла як реакція на президентство Ендрю Джексона і згодом об’єдналася з іншими антиджексонівськими фракціями, щоб утворити Партію вігів. Національні республіканці загалом більше підтримували сильний федеральний уряд і економічний розвиток.

Anti-Masonic Party: This was a short-lived political party that emerged in the 1820s, primarily in response to concerns about the influence of the secretive Masonic fraternity. It absorbed some former Democratic-Republicans.

Антимасонська партія: Це була недовговічна політична партія, що виникла у 1820-х роках, головним чином у відповідь на занепокоєння щодо впливу таємного масонського братства. Вона поглинула деяких колишніх демократів-республіканців.

The Whig Party: Formed in the 1830s, the Whigs included former National Republicans, Anti-Masons, and other opposition groups. They were characterized by their opposition to Jacksonian policies, support for a strong federal government, and promotion of industrial and economic development.

Вігська партія: Сформована у 1830-х роках, до лав вігів входили колишні національні республіканці, антимасони та інші опозиційні групи. Їм були притаманні опозиція до джексонівської політики, підтримка сильного федерального уряду та сприяння промисловому й економічному розвитку.

The modern Republican Party was founded in the 1850s as a direct response to the growing sectional tensions over slavery. It attracted former Whigs, anti-slavery Democrats, Free Soilers, and others who opposed the expansion of slavery into new territories. The first Republican presidential candidate, John C. Fremont, ran in the 1856 election, and the party’s first successful candidate, Abraham Lincoln, was elected in 1860. So, the Republican Party emerged separately from the Democratic-Republican tradition and had a distinct trajectory in American political history.

Сучасна Республіканська партія була заснована у 1850-х роках як безпосередня відповідь на зростаючу регіональну напруженість щодо рабства. Вона привабила колишніх вігів, демократів, що виступали проти рабства, вільноземельців та інших, які виступали проти розширення рабства на нові території. Перший президентський кандидат республіканців, Джон Ч. Фремонт, брав участь у виборах 1856 року, а перший успішний кандидат партії, Авраам Лінкольн, був обраний у 1860 році. Отже, Республіканська партія виникла окремо від демократично-республіканської традиції й мала відмінну траєкторію в американській політичній історії.

By 1860, the Republican party elected its first president. It was based upon a coalition of political parties that were opposed to slavery. In 1863 the Emancipation Proclamation “spoke” slavery out of existence. In 1863 the Republican horn, then represented by the Republican party “spoke” slavery out of existence, while the Protestant horn ceased to be a movement and became the Seventh-day Adventist church. The movement of the Millerites legally and officially ended in May of 1863, and in that year Moses’ oath, the prophecy of slavery was rejected. He that has an ear, let him hear.

До 1860 року Республіканська партія обрала свого першого президента. Вона ґрунтувалася на коаліції політичних партій, які виступали проти рабства. У 1863 році Прокламація про емансипацію «словом» скасувала рабство. У 1863 році республіканський ріг, тоді представлений Республіканською партією, «словом» скасував рабство, тоді як протестантський ріг перестав бути рухом і став Церквою адвентистів сьомого дня. Рух мілеритів юридично й офіційно завершився у травні 1863 року, і того року клятва Мойсея, пророцтво про рабство, була відкинута. Хто має вуха, нехай чує.

At this point it might be informative to provide a brief overview of the “oath of Moses” as labelled by the prophet Daniel.

На цьому етапі було б доречно подати короткий огляд «клятви Мойсея», як її називає пророк Даниїл.

> Yea, all Israel have transgressed thy law, even by departing, that they might not obey thy voice; therefore the curse is poured upon us, and the oath that is written in the law of Moses the servant of God, because we have sinned against him. Daniel 9:11.

> Так, увесь Ізраїль переступив Твій закон, відступивши, щоб не слухатися Твого голосу; тому на нас пролилися прокляття та клятва, написана в Законі Мойсея, раба Божого, бо ми згрішили проти Нього. Даниїла 9:11.

William Miller who was guided by Gabriel and other angels as he studied the Word of God, was first led to the “seven times” of Leviticus twenty-six. Miller’s testimony is that in his study of the Bible, he began in the book of Genesis and therefore he obviously came to Leviticus well before he reached the twenty-three hundred years of Daniel chapter eight and verse fourteen. He exclusively used the Bible and a Cruden’s concordance.

Вільям Міллер, якого під час вивчення Слова Божого провадили Гавриїл та інші ангели, спершу був приведений до вислову «сім разів» у двадцять шостому розділі Левита. За свідченням Міллера, під час вивчення Біблії він почав із книги Буття і тому, очевидно, дійшов до Левіта значно раніше, ніж до «двох тисяч трьохсот років» у книзі Даниїла, восьмого розділу, чотирнадцятого вірша. Він користувався виключно Біблією та конкордансом Крудена.

Cruden’s concordance has no references to the Hebrew or Greek words that were thereafter translated into the English of the King James Bible. Miller considered the “context” of the passage he was studying to guide his understanding of a word or passage of Scripture. When it came to his understanding of the “seven times” it is very simple to see the context for the “seven times” of chapter twenty-six of Leviticus is chapter twenty-five.

Конкорданція Крудена не містить посилань на єврейські чи грецькі слова, які згодом були перекладені англійською мовою Біблії короля Якова. Міллер враховував «контекст» уривка, який він вивчав, і керувався ним у розумінні окремого слова чи уривка Писання. Коли йшлося про його розуміння «семи разів», дуже просто побачити, що контекстом для «семи разів» із двадцять шостого розділу Левита є двадцять п’ятий розділ.

Chapter twenty-five outlines the resting of the land, the Jubilee and the rules of slavery. The rules of chapter twenty-five are part of “the law of Moses the servant of God” that produces a blessing if obeyed and a “curse” if disobeyed. In chapter twenty-six the curse of the “seven times” equates to twenty-five hundred and twenty years and is set forth in the obvious context of the rules of the land resting and the principles of slavery. In chapter twenty-six the punishment is called the “quarrel of my covenant.”

У двадцять п’ятому розділі викладено відпочинок землі, Ювілей і правила щодо рабства. Правила двадцять п’ятого розділу є частиною «закону Мойсея, слуги Божого», який приносить благословення, якщо його дотримуються, і «прокляття», якщо не дотримуються. У двадцять шостому розділі прокляття «семи разів» становить дві тисячі п’ятсот двадцять років і викладено в очевидному контексті правил відпочинку землі та принципів рабства. У двадцять шостому розділі покарання названо «суперечкою мого заповіту».

> Then will I also walk contrary unto you, and will punish you yet seven times for your sins. And I will bring a sword upon you, that shall avenge the quarrel of my covenant: and when ye are gathered together within your cities, I will send the pestilence among you; and ye shall be delivered into the hand of the enemy. Leviticus 26:24, 25.

> Тоді й Я також ходитиму супроти вас і покараю вас ще в сім разів за ваші гріхи. І наведу на вас меч, що помститься за порушення Мого заповіту; і коли ви зберетеся у своїх містах, Я пошлю серед вас моровицю, і ви будете віддані в руки ворога. Левіт 26:24, 25.

In context the “covenant” that God has a “quarrel” over would be the covenant previously cited in chapter twenty-five. The punishment of the seven times is called the “quarrel of” God’s “covenant” and the “curse” attached to it is that Israel would be “delivered into the hand of their” enemies, and once in the enemies’ land, (as Daniel was) Israel would become the slaves of their enemies.

У контексті «заповіт», щодо якого Бог має «суперечку», — це той самий заповіт, який раніше згадувався у двадцять п’ятому розділі. Семикратне покарання називається «суперечкою щодо» Божого «заповіту», а «прокляття», пов’язане з ним, полягає в тому, що Ізраїль буде «відданий у руку їхніх» ворогів, і, опинившись у землі ворогів (як це було з Даниїлом), Ізраїль опиниться в рабстві у своїх ворогів.

When Moses recorded Leviticus twenty-six ancient Israel had just been delivered from the slavery of Egypt and the principles of slavery represented in chapter twenty-five would bring either a blessing or a curse. Ancient Israel never practiced the rules of the Jubilee and ultimately both the northern and southern kingdoms were scattered for “seven times” in fulfillment of what Daniel called the “curse of Moses.”

Коли Мойсей записував двадцять шостий розділ книги Левіт, давній Ізраїль щойно був визволений з єгипетського рабства, і принципи щодо рабства, викладені в двадцять п’ятому розділі, мали принести або благословення, або прокляття. Давній Ізраїль ніколи не дотримувався правил Ювілейного року, і врешті-решт і північне, і південне царства були розсіяні на «сім часів» на виконання того, що Даниїл назвав «прокляттям Мойсея».

The covenant relationship between God and Israel which had begun with their slavery in Egypt, ended with their slavery to Assyria and Babylon. The “seven times” against the northern kingdom ended in 1798, and “seven times” against the southern kingdom ended in 1844. The starting point for the two periods of seven times is marked in Isaiah chapter seven with a prophecy of sixty-five years that was proclaimed by Isaiah to king Ahaz of Judah in 742 BC.

Завітні взаємини між Богом та Ізраїлем, що розпочалися їхнім рабством у Єгипті, завершилися їхнім рабством у Ассирії та Вавилоні. «Сім часів» проти північного царства закінчилися у 1798 році, а «сім часів» проти південного царства — у 1844 році. Початок цих двох періодів «семи часів» позначено в сьомому розділі книги Ісаї пророцтвом про шістдесят п’ять років, яке Ісая проголосив юдейському цареві Ахазу в 742 р. до н. е.

> For the head of Syria is Damascus, and the head of Damascus is Rezin; and within threescore and five years shall Ephraim be broken, that it be not a people. And the head of Ephraim is Samaria, and the head of Samaria is Remaliah’s son. If ye will not believe, surely ye shall not be established. Isaiah 7:8, 9.

> Бо головою Сирії є Дамаск, а головою Дамаска — Рецін; і за шістдесят і п’ять років Єфраїм буде розбитий так, що не буде народом. А головою Єфраїма є Самарія, а головою Самарії — син Ремалії. Якщо не повірите, то не встоїте. Ісая 7:8, 9.

Isaiah had identified that “within” sixty-five years from the time when the prophecy was set forth in 742 BC, the northern kingdom would be broken. Nineteen years later in 723 BC the northern kingdom of Israel was taken into slavery by the king of Assyria and forty-six years later the king of Babylon took the southern kingdom of Judah into slavery in 677 BC. The prophecy of sixty-five years produces six historical waymarks. The first is 742 BC when the prediction is set forth. Nineteen years later in 723 BC, the northern kingdom was taken into slavery by the Assyrians. Forty-six years later in 677 BC the southern kingdom was taken into slavery by the Babylonians. The first twenty-five hundred and twenty years that began in 723 BC then ended in 1798. Then is 1844 the twenty-five hundred and twenty years that began in 677 BC concluded. From 1844, the prediction extended nineteen years to 1863 in order to complete the entire prophetic structure, for when the Alpha and Omega marked nineteen years to begin the prophetic structure there must be nineteen years to reach its end.

Ісая зазначив, що «протягом» шістдесяти п’яти років від часу, коли пророцтво було проголошене у 742 р. до н. е., північне царство буде зруйноване. Через дев’ятнадцять років, у 723 р. до н. е., північне царство Ізраїлю було взяте в рабство царем Ассирії, а ще через сорок шість років, у 677 р. до н. е., цар Вавилону взяв у рабство південне царство Юди. Пророцтво про шістдесят п’ять років дає шість історичних віх. Перша — 742 р. до н. е., коли було проголошено пророцтво. Через дев’ятнадцять років, у 723 р. до н. е., північне царство було поневолене ассирійцями. Ще через сорок шість років, у 677 р. до н. е., південне царство було поневолене вавилонянами. Перший період у 2520 років, що почався у 723 р. до н. е., завершився 1798 р. А у 1844 р. завершився період у 2520 років, який почався у 677 р. до н. е. Від 1844 р. пророцтво простяглося ще на дев’ятнадцять років — до 1863 р., щоб завершити всю пророчу структуру, бо коли Альфа й Омега позначили дев’ятнадцять років для початку цієї структури, має бути дев’ятнадцять років, щоб досягти її завершення.

Ancient Israel was delivered from the slavery of Egypt and through disobedience both the northern and southern kingdoms were returned to slavery. The prophecies transcend from the prophetic history of ancient literal Israel to modern spiritual Israel and in so doing the theme of all the prophetic waymarks is slavery.

Стародавній Ізраїль був визволений із єгипетського рабства, але через непослух і північне, і південне царства знову потрапили в рабство. Пророцтва переходять від пророчої історії стародавнього буквального Ізраїлю до сучасного духовного Ізраїлю, і таким чином темою всіх пророчих віх є рабство.

The prophecy in Isaiah seven was presented to the wicked king Ahaz by Isaiah in 742BC when an impending civil war between the north and south was being identified. The southern kingdom of Ahaz was the literal glorious land of ancient Israel. In 1798, the spiritual glorious land of Bible prophecy began to rule as the sixth kingdom of Bible prophecy. When the seven times against the literal glorious land ended in 1844, there was, as in the history of king Ahaz an impending civil war. By 1844, the turmoil of political parties breaking apart and forming alliances had almost fully settled into two classes of political persuasions. In terms of slavery the Democrats were pro-slavery and the Republicans were anti-slavery. From 1798 to the beginning of the civil war in 1860 the process of developing two classes of political parties had been settled.

Пророцтво в сьомому розділі книги Ісаї було представлено нечестивому царю Ахазу пророком Ісаєю у 742 р. до н. е., коли назрівала громадянська війна між Північчю та Півднем. Південне царство Ахаза було буквальною славною землею давнього Ізраїлю. У 1798 році духовна славна земля біблійного пророцтва розпочала панувати як шосте царство біблійного пророцтва. Коли «сім часів» проти буквальної славної землі закінчилися у 1844 році, як і в історії царя Ахаза, назрівала громадянська війна. До 1844 року сум’яття, пов’язане з розколом політичних партій і створенням союзів, майже повністю усталилося у дві політичні течії. Щодо рабства демократи були прихильниками рабства, а республіканці — противниками. З 1798 року до початку громадянської війни 1860 року процес формування двох класів політичних партій усталився.

Ahaz represented the literal glorious land and therefore typified the spiritual glorious land. The history of Ahaz typifies the prophetic history where the prophecy was proclaimed in 742 BC therefore typifies the history where the prophecy ended. In the beginning history the northern kingdom consisting of ten tribes had broken away from the other two tribes in protest against the divinely established government of the southern two tribes. The ten northern tribes had formed a confederacy with Syria, typifying the alliance between the southern confederacy and a power represented symbolically by Syria.

Ахаз представляв буквальний славний край і тому був прообразом духовного славного краю. Історія Ахаза є прообразом пророчої історії, у якій пророцтво було проголошене у 742 р. до н. е., і, відповідно, прообразом історії, коли це пророцтво завершилося. На початку історії північне царство, що складалося з десяти племен, відкололося від інших двох племен на знак протесту проти Богом встановленого правління двох південних племен. Десять північних племен утворили конфедерацію з Сирією, що є прообразом союзу між південною конфедерацією та силою, яку символічно представляє Сирія.

This brief summary is identifying that the seven times of Leviticus twenty-six is a covenant promise that sets forth either a blessing for obedience or the “curse” of slavery for disobedience. The northern and southern kingdoms started together as one nation that was delivered out of slavery, only to be delivered back into slavery at their respective endings.

Цей короткий підсумок вказує на те, що «сім разів» у Левіті 26 — це обітниця завіту, яка передбачає або благословення за послух, або «прокляття» рабства за непослух. Північне та Південне царства розпочали разом як один народ, виведений із рабства, але згодом, наприкінці свого існування, кожне з них було знову віддане в рабство.

The sixty-five years at the ending of those prophecies of slavery concluded with spiritual Israel in the spiritual glorious land, at the very dead center of a civil war of the north against the south. The antagonists in the civil war was a kingdom that formed a confederacy and broke away from the divinely established government that was located in the opposing kingdom.

Шістдесят п’ять років наприкінці тих пророцтв про рабство завершилися тим, що духовний Ізраїль перебував у духовній славній землі, у самісінькому центрі громадянської війни між Північчю та Півднем. Супротивником у цій громадянській війні було царство, яке утворило конфедерацію й відокремилося від божественно встановленого уряду, розташованого в протилежному царстві.

From 1798 onward to the civil war, the horn of Republicanism was put through a process which produced two classes of political antagonists that represent two sides of the issues of slavery. The proslavery antagonists that sought to continue the practice of slavery lost the battle.

Від 1798 року і до громадянської війни сурму республіканізму було піддано процесові, який породив два класи політичних антагоністів, що представляють дві сторони питань рабства. Прихильники рабовласництва, які прагнули продовжити практику рабства, програли битву.

From 1798 onward to the civil war, the horn of Protestantism was put through a process which produced two classes of religious antagonists that represent two sides of the issues of slavery. The proslavery antagonists that sought to continue the original understanding of the prophecy of slavery lost the battle.

Починаючи з 1798 року й до Громадянської війни ріг протестантизму пройшов через процес, що породив два табори релігійних опонентів, які представляли дві сторони питання рабства. Прихильники рабства, які намагалися зберегти первісне розуміння пророцтва про рабство, програли битву.

In 1863 the horn of Republicanism succeeded in rejecting the practice of slavery.

У 1863 році ріг республіканізму зумів відкинути практику рабства.

In 1863 the horn of Protestantism succeeded in rejecting the prophecy of slavery.

У 1863 році ріг протестантизму зумів відкинути пророцтво про рабство.

In doing so they rejected the work of Miller, the Elijah for his time. In so doing they also rejected “the oath of Moses,” the foundation stone for their time. Moses and Elijah were then rejected, only to return on September 11, 2001.

Поступаючи так, вони відкинули працю Міллера, Іллі свого часу. Тим самим вони також відкинули «клятву Мойсея», наріжний камінь для свого часу. Тоді Мойсея та Іллю було відкинуто, лише щоб повернутися 11 вересня 2001 року.

Alpha and Omega, the wonderful linguist recorded His divine signature throughout the time prophecy of the “oath of Moses” that He himself proclaimed as Palmoni, the Wonderful Numberer. If ye will not believe, surely ye shall not be established.

Альфа й Омега, дивовижний мовознавець, впродовж пророцтва часу «клятви Мойсея» записав Свій божественний підпис, яке Він Сам, як Пальмоні, Дивний Числитель, проголосив. Якщо не повірите, певно не встоїте.

Back to Articles