Article

# The Revelation of Jesus Christ - Number Four

Одкровення Ісуса Христа — номер чотири

Isaiah Forty

Ісая сорок

Author

Jeff Pippenger

Published

October 23, 2023

Formats

PDF
Word

The message of the Revelation of Jesus Christ that is being unsealed includes the identification of the Hebrew word translated as “truth,” which among other things, represents Christ’s character as the Alpha and Omega. The beginning of a thing representing the end of a thing pervades the entire Bible, and Christ’s character is manifested in the Bible, for He is the Word. Alpha and Omega is the element of Christ’s character that He himself identifies, as the proof that He is God.

Послання Одкровення Ісуса Христа, з якого знімається печать, включає ідентифікацію єврейського слова, перекладеного як «істина», яке, серед іншого, виражає характер Христа як Альфа й Омега. Ідея того, що початок чогось представляє його кінець, пронизує всю Біблію, і характер Христа виявляється у Біблії, бо Він є Слово. «Альфа й Омега» — це елемент характеру Христа, який Він Сам визначає як доказ того, що Він є Бог.

Isaiah chapter forty marks the beginning of a prophetic narrative that continues until the end of the book of Isaiah in chapter sixty-six. It starts by identifying the comforter that is sent, which Christ promises to the disciples to comfort them from his departure, but the coming of the Comforter finds its perfect fulfillment, as all prophecies do, in the last days. Isaiah’s and Jesus’ identification of the arrival of the Comforter points to the disappointment of the movement of the one hundred and forty-four thousand, that occurred on July 18, 2020.

Сороковий розділ книги Ісаї становить початок пророчої оповіді, яка триває до кінця книги Ісаї, до шістдесят шостого розділу. Вона починається з окреслення посланого Утішителя, якого Христос обіцяє учням, щоб утішити їх після свого відходу, але пришестя Утішителя знаходить своє досконале сповнення, як і всі пророцтва, в останні дні. Те, як Ісая та Ісус окреслюють прихід Утішителя, вказує на розчарування руху ста сорока чотирьох тисяч, що сталося 18 липня 2020 року.

> Nevertheless I tell you the truth; It is expedient for you that I go away: for if I go not away, the Comforter will not come unto you; but if I depart, I will send him unto you. And when he is come, he will reprove the world of sin, and of righteousness, and of judgment. John 16:7, 8.

> Однак кажу вам правду: краще для вас, щоб я пішов; бо якщо я не піду, Утішитель не прийде до вас; а якщо піду, пошлю його до вас. І коли він прийде, він викриє світ щодо гріха, і щодо праведності, і щодо суду. Івана 16:7, 8.

The words “sin, righteousness, and judgment” are what the Comforter will use to “reprove” the world. The word translated as “reprove,” includes the meaning to convince. The three steps of “sin, righteousness and judgment” represent the Hebrew word that is translated as “truth.” That word was created from the first, thirteenth and last letters of the Hebrew alphabet, and that word represents that the Creator of all things, is the first and the last, the Alpha and Omega. When the Comforter comes to the disappointed one hundred and forty-four thousand, He will convince them, and then the world, that God is the Alpha and Omega.

Слова «гріх, праведність і суд» — це те, чим Утішитель буде «викривати» світ. Слово, перекладене як «викривати», також має значення «переконувати». Три ступені «гріх, праведність і суд» уособлюють єврейське слово, яке перекладається як «істина». Це слово утворене з першої, тринадцятої та останньої літер єврейського алфавіту, і воно засвідчує, що Творець усього є Першим і Останнім, Альфа й Омега. Коли Утішитель прийде до розчарованих ста сорока чотирьох тисяч, Він переконає їх, а потім і світ, що Бог є Альфа й Омега.

> Comfort ye, comfort ye my people, saith your God. Speak ye comfortably to Jerusalem, and cry unto her, that her warfare is accomplished, that her iniquity is pardoned: for she hath received of the Lord’s hand double for all her sins. The voice of him that crieth in the wilderness, Prepare ye the way of the Lord, make straight in the desert a highway for our God. Every valley shall be exalted, and every mountain and hill shall be made low: and the crooked shall be made straight, and the rough places plain: And the glory of the Lord shall be revealed, and all flesh shall see it together: for the mouth of the Lord hath spoken it. Isaiah 40:1–5.

> Утішайте, утішайте Мій народ, говорить Бог ваш. Промовляйте до серця Єрусалима й кличте до нього, що скінчилася його служба, що його провина прощена: бо він прийняв із руки Господньої подвійне за всі свої гріхи. Голос того, хто кличе в пустелі: Приготуйте дорогу Господові, вирівняйте в пустелі шлях для нашого Бога. Кожна долина нехай підніметься, і кожна гора та пагорб нехай понизяться; криве стане прямим, а нерівні місця — рівниною. І слава Господня з’явиться, і разом побачить її всяка плоть: бо уста Господні це сказали. Ісая 40:1-5.

The passage is identifying the work of the final Elijah messenger that was typified by William Miller, who had been typified by John the Baptist, who had been typified by Elijah, and who had been identified by Malachi as the messenger that prepares the way for the messenger of the covenant. In the final Elijah movement, when the Lord sends the comforter to strengthen those who have been disappointed and are waiting for the Lord during a tarrying time, the “glory of the Lord shall be revealed, and all flesh shall see it together.” The “glory” of the Lord is His character, and the Revelation of Jesus Christ is an unsealing of the element of His character that is represented as Alpha and Omega. After the introduction of the first five verses, the “voice of him that crieth in the wilderness,” asks God “What shall I cry?”

Уривок окреслює працю остаточного вісника Іллі, прообразом якого був Вільям Міллер, прообразом якого був Іван Хреститель, прообразом якого був Ілля, і якого Малахія визначив як вісника, що готує дорогу Посланцеві Заповіту. В остаточному Іллієвому русі, коли Господь посилає Утішителя, щоб зміцнити тих, хто були розчаровані й очікують Господа в період зволікання, «слава Господня з’явиться, і вся плоть побачить її разом». «Слава» Господа — це Його характер, а Одкровення Ісуса Христа є розкриттям аспекту Його характеру, представленого як Альфа й Омега. Після вступної частини перших п’яти віршів «голос того, хто кличе в пустелі» звертається до Бога: «Що маю кликати?»

> The voice said, Cry. And he said, What shall I cry? All flesh is grass, and all the goodliness thereof is as the flower of the field: The grass withereth, the flower fadeth: because the spirit of the Lord bloweth upon it: surely the people is grass. The grass withereth, the flower fadeth: but the word of our God shall stand for ever. Isaiah 40:6–8.

> Голос сказав: Клич! І він сказав: Що мені кликати? Усяка плоть — трава, і вся її пишнота — немов польова квітка: Трава всихає, квітка в’яне, бо дихання Господа повіяло на неї; справді, народ — трава. Трава всихає, квітка в’яне, але слово нашого Бога перебуватиме навіки. Ісая 40:6–8.

The message of Christ’s character that is represented as Alpha and Omega is placed within the symbolism of Islam. In Ezekiel thirty-seven the valley of dead bones is first brought together, and then brought to life by the prophetic message of the four winds.

Послання про характер Христа, який представлений як Альфа й Омега, вписане в символіку ісламу. У Єзекіїля, тридцять сьомому розділі, долина мертвих кісток спочатку збирається докупи, а потім оживляється пророчим посланням чотирьох вітрів.

> “Angels are holding the four winds, represented as an angry horse seeking to break loose and rush over the face of the whole earth, bearing destruction and death in its path.

> Ангели стримують чотири вітри, зображені у вигляді розлюченого коня, що прагне вирватися і пронестися по всій поверхні землі, несучи на своєму шляху руйнування та смерть.

> “Shall we sleep on the very verge of the eternal world? Shall we be dull and cold and dead? Oh, that we might have in our churches the Spirit and breath of God breathed into His people, that they might stand upon their feet and live. We need to see that the way is narrow, and the gate strait. But as we pass through the strait gate, its wideness is without limit.” Manuscript Releases, volume 20, 217.

> «Чи будемо ми спати на самому порозі вічного світу? Чи будемо ми млявими, холодними й мертвими? О, якби в наших церквах був Дух і подих Божий, вдихнутий у Його народ, щоб вони стали на свої ноги й жили. Нам потрібно побачити, що путь вузька, а брама тісна. Але коли ми проходимо крізь тісну браму, її широта є безмежною». Manuscript Releases, volume 20, 217.

The angry horse of Bible prophecy is Islam. The angry horse is being held back from doing his work of destruction, as represented by the holding of the four winds by four angels in Revelation seven. They are restrained until the one hundred and forty-four thousand are sealed.

Гнівний кінь біблійного пророцтва — це іслам. Гнівного коня стримують від здійснення його нищівної роботи, як це зображено стримуванням чотирьох вітрів чотирма ангелами в сьомому розділі Об’явлення. Чотири вітри стримуються, доки сто сорок чотири тисячі не будуть запечатані.

> And after these things I saw four angels standing on the four corners of the earth, holding the four winds of the earth, that the wind should not blow on the earth, nor on the sea, nor on any tree. And I saw another angel ascending from the east, having the seal of the living God: and he cried with a loud voice to the four angels, to whom it was given to hurt the earth and the sea, Saying, Hurt not the earth, neither the sea, nor the trees, till we have sealed the servants of our God in their foreheads. Revelation 7:1–3.

> І після цього я побачив чотирьох ангелів, які стояли на чотирьох кутах землі, стримуючи чотири вітри землі, щоб вітер не дув ані на землю, ані на море, ані на жодне дерево. І я побачив іншого ангела, що підіймався зі сходу, маючи печать Бога Живого: і він крикнув голосом гучним до чотирьох ангелів, яким було дано шкодити землі й морю, кажучи: Не шкодьте ні землі, ні морю, ані деревам, доки ми не запечатаємо слуг нашого Бога на їхніх чолах. Об'явлення 7:1–3.

The four winds being held, represents the restraining of Islam until the sealing of God’s people is accomplished. Islam is represented in Revelation as the last three of the seven trumpets, and also as the three woes.

Те, що чотири вітри стримуються, означає стримування ісламу, доки не буде звершене запечатування Божого народу. Іслам в Об’явленні представлений як останні три з семи сурм, а також як три лиха.

> And I beheld, and heard an angel flying through the midst of heaven, saying with a loud voice, Woe, woe, woe, to the inhabiters of the earth by reason of the other voices of the trumpet of the three angels, which are yet to sound! Revelation 8:13.

> І я побачив і почув ангела, що летів посеред неба і гучним голосом говорив: Горе, горе, горе мешканцям землі через інші звуки сурм трьох ангелів, яким ще належить сурмити! Об’явлення 8:13.

After introducing the three woe trumpets, John identifies the characteristics of Islam in chapter nine. In verse four of chapter nine a command is given to Islam, that was fulfilled in the history of Abubekr, the first leader after Mohammed.

Після представлення трьох сурм горя Іван визначає ознаки ісламу в дев’ятому розділі. У четвертому вірші дев’ятого розділу ісламу дається наказ, який був виконаний в історії Абу Бакра, першого лідера після Мухаммеда.

> And it was commanded them that they should not hurt the grass of the earth, neither any green thing, neither any tree; but only those men which have not the seal of God in their foreheads. Revelation 9:4.

> І їм було наказано, щоб вони не шкодили траві землі, ані жодній зелені, ані жодному дереву; але щоб шкодили тільки тим людям, які не мають Божої печатки на своїх чолах. Об’явлення 9:4.

Uriah Smith, identified the relation of Abubekr to verse four.

Урія Сміт визначив відношення Абубекра до четвертого вірша.

> “After the death of Mohammed, he was succeeded in the command by Abubekr, A.D. 632, who, as soon as he had fairly established his authority and government, dispatched a circular letter to the Arabian tribes, from which the following is an extract:

> Після смерті Мухаммада його у керівництві змінив Абу Бакр (632 р. н. е.), який, щойно належним чином утвердив свою владу й правління, розіслав арабським племенам циркулярний лист, з якого наведено такий уривок:

> “‘When you fight the battles of the Lord, acquit yourselves like men, without turning your backs; but let not your victory be stained with the blood of women and children. Destroy no palm-trees, nor burn any fields of corn. Cut down no fruit-trees, nor do any mischief to cattle, only such as you kill to eat. When you make any covenant or article, stand to it, and be as good as your word. And as you go, you will find some religious persons who live retired in monasteries, and propose to themselves to serve God that way; let them alone, and neither kill them nor destroy their monasteries. And you will find another sort of people that belong to the synagogue of Satan, who have shaven crowns; be sure you cleave their skulls, and give them no quarter till they either turn Mohammedans or pay tribute.’” Uriah Smith, Daniel and the Revelation, 500.

> 'Коли ви ведете битви Господа, поводьтеся як мужі, не тікаючи; але нехай ваша перемога не буде заплямована кров'ю жінок і дітей. Не знищуйте пальм і не паліть жодних хлібних полів. Не рубайте плодових дерев і не завдавайте шкоди худобі, лише тій, яку ви вб'єте на їжу. Коли укладете будь-який договір чи умову, дотримуйтеся її і будьте вірні своєму слову. І коли підете, ви знайдете деяких побожних людей, які живуть усамітнено в монастирях і поставили собі за мету служити Богові таким чином; залиште їх у спокої і не вбивайте їх і не руйнуйте їхніх монастирів. А знайдете й інших людей, що належать до синагоги Сатани, з виголеними тім'ями; неодмінно розколюйте їм черепи і не давайте їм пощади, доки вони або не стануть магометанами, або не сплатять данину.' Uriah Smith, Daniel and the Revelation, 500.

Uriah Smith goes on to identify two classes of men, who were to be distinguished by the Islamic warriors that Abubekr sent to bring war against Rome. One class he identifies as Catholic monks, who worshipped on Sunday; and the other class were those who worshipped on the seventh-day. Islam was only to attack the worshippers of the sun. More important to our considerations is that men, whether Sunday keepers or Sabbath keepers, are symbolically represented as grass, green things and trees. The four winds in chapter seven were restrained from blowing upon the grass until the Sabbath keepers were sealed.

Урія Сміт далі виділяє дві категорії людей, яких мали розрізняти ісламські воїни, послані Абу-Бакром вести війну проти Риму. Одну категорію він визначає як католицьких ченців, які поклонялися в неділю; а іншу — як тих, хто поклонявся у сьомий день. Іслам мав нападати лише на поклонників сонця. Ще важливіше для наших міркувань те, що люди, чи то ті, хто дотримуються неділі, чи ті, хто дотримуються суботи, символічно зображені як трава, зелені рослини та дерева. Чотири вітри в сьомому розділі були стримані від того, щоб дути на траву, доки не були запечатані ті, хто дотримуються суботи.

The messenger of the movement of the one hundred and forty-four thousand asks God, “What shall I cry?” He was told that his message was to be that the Word of God stands fast forever, and that message was to be placed within the context of the wind that blows upon the grass. When the Comforter is sent to the one hundred and forty-four thousand who have been disappointed over a failed prediction of Islam, and who thereafter recognize they are in the tarrying time of the parable of the ten virgins, they are then informed by the Comforter that the message they are to present, is the message of Islam’s role in Bible prophecy. The arrival of the Comforter, in the history of the tarrying time, causes them to stand.

Посланець руху ста сорока чотирьох тисяч питає Бога: «Що мені виголошувати?» Йому було сказано, що його звістка має бути про те, що Слово Боже стоїть непохитно повіки, і що цю звістку слід подати в контексті вітру, що віє на траву. Коли Утішителя посилають до ста сорока чотирьох тисяч, які розчарувалися через невдале передбачення щодо ісламу і згодом усвідомлюють, що перебувають у часі зволікання з притчі про десять дів, тоді Утішитель повідомляє їм, що звістка, яку вони мають представити, — це звістка про роль ісламу в біблійному пророцтві. Прихід Утішителя в історії часу зволікання утверджує їх.

> And he said unto me, Son of man, stand upon thy feet, and I will speak unto thee. And the spirit entered into me when he spake unto me, and set me upon my feet, that I heard him that spake unto me. Ezekiel 2:1, 2.

> І сказав мені: Сину людський, стань на ноги свої, і я говоритиму до тебе. І дух увійшов у мене, коли він говорив до мене, і поставив мене на ноги мої, так що я почув того, хто говорив до мене. Єзекіїль 2:1, 2.

They stand when they are resurrected.

Вони встають, коли їх воскрешають.

> And they of the people and kindreds and tongues and nations shall see their dead bodies three days and an half, and shall not suffer their dead bodies to be put in graves. And they that dwell upon the earth shall rejoice over them, and make merry, and shall send gifts one to another; because these two prophets tormented them that dwelt on the earth. And after three days and an half the Spirit of life from God entered into them, and they stood upon their feet; and great fear fell upon them which saw them. Revelation 11:9–11.

> І люди з народів, племен, мов і націй бачитимуть їхні мертві тіла три з половиною дні і не дозволять покласти їхні мертві тіла в могили. І ті, що живуть на землі, радітимуть через них, веселитимуться і надсилатимуть подарунки один одному, бо ці два пророки завдавали мук тим, що жили на землі. А після трьох з половиною днів Дух життя від Бога увійшов у них, і вони встали на ноги; і великий страх напав на тих, хто бачив їх. Об’явлення 11:9-11.

The two steps of standing, and then being lifted up as the ensign is also represented by Ezekiel in chapter thirty-seven. Ezekiel’s first step, brings together the body parts of the dead dry bones which are in the valley of disappointment. Ezekiel’s second step, is the message of the four winds, which is the sealing message, which is the message of Islam.

Два кроки — спочатку стати на ноги, а потім бути піднесеним як знамено — також представлені Єзекіїлем у тридцять сьомому розділі. Перший крок у Єзекіїля збирає докупи частини тіла мертвих сухих кісток, що лежать у долині розчарування. Другий крок у Єзекіїля — це звістка про чотири вітри, яка є звісткою запечатування, тобто звісткою ісламу.

> And he said unto me, Son of man, can these bones live? And I answered, O Lord God, thou knowest. Again he said unto me, Prophesy upon these bones, and say unto them, O ye dry bones, hear the word of the Lord. Thus saith the Lord God unto these bones; Behold, I will cause breath to enter into you, and ye shall live: And I will lay sinews upon you, and will bring up flesh upon you, and cover you with skin, and put breath in you, and ye shall live; and ye shall know that I am the Lord. So I prophesied as I was commanded: and as I prophesied, there was a noise, and behold a shaking, and the bones came together, bone to his bone. And when I beheld, lo, the sinews and the flesh came up upon them, and the skin covered them above: but there was no breath in them. Then said he unto me, Prophesy unto the wind, prophesy, son of man, and say to the wind, Thus saith the Lord God; Come from the four winds, O breath, and breathe upon these slain, that they may live. So I prophesied as he commanded me, and the breath came into them, and they lived, and stood up upon their feet, an exceeding great army. Ezekiel 37:3–10.

> І Він сказав мені: Сину людський, чи оживуть ці кості? І я відповів: О Господи Боже, Ти знаєш. І знов Він сказав мені: Пророкуй над цими кістками й скажи їм: О сухі кості, слухайте слово Господнє. Так говорить Господь Бог до цих кісток: Ось Я введу в вас дух, і ви оживете. І покладу на вас жили, і вирощу на вас тіло, і покрию вас шкірою, і вкладу в вас дух, і ви оживете; і ви пізнаєте, що Я — Господь. І я пророкував, як мені було наказано; і як я пророкував, зчинився шум, і ось — трясіння, і кості зійшлися, кістка до своєї кістки. І я бачив, і ось: жили й тіло виросли на них, і шкіра покрила їх зверху; але духу в них не було. Тоді Він сказав мені: Пророкуй до вітру, пророкуй, сину людський, і скажи до вітру: Так говорить Господь Бог: Прийди з чотирьох вітрів, подиху, і подихни на цих повбиваних, щоб вони ожили. І я пророкував, як Він наказав мені, і ввійшов у них дух, і вони ожили, і стали на ноги свої — військо дуже велике. Єзекіїль 37:3-10.

In the passage of Isaiah, which we are currently considering, when the Comforter arrives, they stand on their feet, then they are lifted up into a high mountain as an ensign and proclaim the “good tidings” which is the latter rain, the third angel’s message.

В уривку з книги Ісаї, який ми зараз розглядаємо, коли приходить Утішитель, вони стають на ноги, тоді їх підносять на високу гору як стяг і проголошують "благу звістку", тобто пізній дощ, вістку третього ангела.

> O Zion, that bringest good tidings, get thee up into the high mountain; O Jerusalem, that bringest good tidings, lift up thy voice with strength; lift it up, be not afraid; say unto the cities of Judah, Behold your God! Behold, the Lord God will come with strong hand, and his arm shall rule for him: behold, his reward is with him, and his work before him. He shall feed his flock like a shepherd: he shall gather the lambs with his arm, and carry them in his bosom, and shall gently lead those that are with young. Who hath measured the waters in the hollow of his hand, and meted out heaven with the span, and comprehended the dust of the earth in a measure, and weighed the mountains in scales, and the hills in a balance? Who hath directed the Spirit of the Lord, or being his counsellor hath taught him? With whom took he counsel, and who instructed him, and taught him in the path of judgment, and taught him knowledge, and showed to him the way of understanding? Behold, the nations are as a drop of a bucket, and are counted as the small dust of the balance: behold, he taketh up the isles as a very little thing. And Lebanon is not sufficient to burn, nor the beasts thereof sufficient for a burnt offering. All nations before him are as nothing; and they are counted to him less than nothing, and vanity. Isaiah 40:9–17.

> О Сіоне, що приносиш добру звістку, зійди на високу гору; Єрусалиме, що приносиш добру звістку, піднеси голос свій з силою; піднеси його, не бійся; скажи містам Юди: Ось ваш Бог! Ось Господь Бог прийде міцною рукою, і Його рамено пануватиме; ось нагорода Його з Ним, і заплата Його перед Ним. Він пастиме отару Свою, як пастир: збере ягнят своїм раменом і понесе їх на своїх грудях, і лагідно поведе тих, що мають приплід. Хто виміряв води в пригорщі своєї руки, і відміряв небеса п’яддю, і порох землі вмістив у мірі, і зважив гори на вагах, а пагорби — на терезах? Хто наставляв Духа Господнього, або, будучи Його порадником, навчав Його? З ким Він радився, і хто наставляв Його, і хто навчив Його шляху суду, і хто навчив Його знанню, і хто показав Йому дорогу розуміння? Ось народи — немов крапля з відра, і вважаються за дрібний пил на терезах: ось Він підносить острови, як дрібницю. І Лівану не вистачить для вогню, і звірів його не стане для всепалення. Усі народи перед Ним — як ніщо; і вважаються Ним за менше, ніж ніщо, за марноту. Ісая 40:9–17.

Those that have come out of their graves are lifted up as an ensign, or as Isaiah identifies, they are taken to “a high mountain.” The high mountain is the ensign, and it represents those who were waiting for the Lord, during the tarrying time that is initiated by the first disappointment of July 18, 2020.

Ті, що вийшли зі своїх могил, піднесені як стяг, або, як каже пророк Ісая, їх виводять на «високу гору». Висока гора — це стяг, і вона представляє тих, хто чекав на Господа під час зволікання, розпочатого першим розчаруванням 18 липня 2020 року.

> One thousand shall flee at the rebuke of one; at the rebuke of five shall ye flee: till ye be left as a beacon upon the top of a mountain, and as an ensign on an hill. And therefore will the Lord wait, that he may be gracious unto you, and therefore will he be exalted, that he may have mercy upon you: for the Lord is a God of judgment: blessed are all they that wait for him. Isaiah 30:17, 18.

> Тисяча втече від докору одного; від докору п'ятьох ви втікатимете, аж поки ви зостанетеся, як щогла на верхів'ї гори, і як знамено на вершку горба. І тому Господь чекатиме, щоб бути милостивим до вас, і тому Він звеличиться, щоб змилуватися над вами; бо Господь — Бог правосуддя; блаженні всі, що чекають на Нього. Ісая 30:17, 18.

In Revelation eleven the ensign is taken to heaven.

В одинадцятому розділі Об’явлення стяг піднесено на небо.

> And they heard a great voice from heaven saying unto them, Come up hither. And they ascended up to heaven in a cloud; and their enemies beheld them. And the same hour was there a great earthquake, and the tenth part of the city fell, and in the earthquake were slain of men seven thousand: and the remnant were affrighted, and gave glory to the God of heaven. Revelation 11:12, 13.

> І почули вони з неба великий голос, що промовляв до них: Підійміться сюди. І вони піднялися на небо в хмарі; і їхні вороги бачили їх. І тієї ж години стався великий землетрус, і десята частина міста впала, і від землетрусу загинуло сім тисяч людей; а решта злякалися і віддали славу Богові Небесному. Об’явлення 11:12, 13.

Revelation eleven identifies that the two witnesses are lifted up to heaven, at the same hour as the earthquake. The earthquake that was fulfilled by the French Revolution in past history, typifies the overturning of the United States at the Sunday law. The ensign is therefore lifted up at the Sunday law, and the ensign then proclaims the “good tidings” to the entire world.

Одинадцятий розділ Об’явлення вказує, що двоє свідків вознесені на небо в ту саму годину, що й землетрус. Землетрус, який сповнився під час Французької революції в минулому, є прообразом повалення Сполучених Штатів під час недільного закону. Отже, знам’я підноситься під час недільного закону, і це знам’я тоді проголошує «добру звістку» всьому світові.

> All ye inhabitants of the world, and dwellers on the earth, see ye, when he lifteth up an ensign on the mountains; and when he bloweth a trumpet, hear ye. Isaiah 18:3.

> Усі ви, мешканці світу і жителі землі, дивіться, коли він підіймає стяг на горах; і коли він трубить у сурму, слухайте. Ісая 18:3.

The ensign will present the “good tidings” when the “trumpet” is blown. The final trumpet message of Revelation is the seventh trumpet, which is the third woe, which is Islam. Isaiah, John and Ezekiel are all speaking of the last days, and they never contradict one another.

Знамено сповістить "добру звістку", коли заграє "сурма". Останнє послання "сурми" з книги Одкровення — це сьома сурма, яка є третім горем, тобто іслам. Ісая, Іван та Єзекіїль говорять про останні дні й ніколи не суперечать один одному.

The seal of God is placed upon God’s people at the Sunday law.

Божа печать накладається на Божий народ під час недільного закону.

> “Not one of us will ever receive the seal of God while our characters have one spot or stain upon them. It is left with us to remedy the defects in our characters, to cleanse the soul temple of every defilement. Then the latter rain will fall upon us as the early rain fell upon the disciples on the Day of Pentecost. . ..

> Жоден із нас ніколи не отримає печатки Божої, доки в наших характерах є бодай одна пляма чи скверна. На нас покладено виправити вади наших характерів, очистити храм душі від усякої скверни. Тоді пізній дощ вилиється на нас, як ранній дощ зійшов на учнів у День П’ятидесятниці. . ..

> “What are you doing, brethren, in the great work of preparation? Those who are uniting with the world are receiving the worldly mold and preparing for the mark of the beast. Those who are distrustful of self, who are humbling themselves before God and purifying their souls by obeying the truth these are receiving the heavenly mold and preparing for the seal of God in their foreheads. When the decree goes forth and the stamp is impressed, their character will remain pure and spotless for eternity.” Testimonies, volume 5, 214–216.

> «Що ви робите, браття, у великій праці приготування? Ті, що єднаються зі світом, приймають мирський відбиток і готуються до знака звіра. Ті, що не довіряють собі, смиряються перед Богом і через послух істині очищають свої душі, — ці приймають небесний відбиток і готуються до Божої печаті на їхніх чолах. Коли вийде указ і буде зроблено відбиток, їхній характер залишиться чистим і безплямним навіки». Свідчення, том 5, 214–216.

Though the decree is impressed at the Sunday law, those that receive the seal will need to have a character prepared for the seal, before the Sunday law, for the Sunday law is the crisis that all the crises in God’s word point forward to. It is the “crisis”, or “cry”, at midnight in the parable of the ten virgins.

Хоча указ набуває чинності з недільним законом, ті, хто отримають печать, повинні мати характер, приготовлений для печаті, перед недільним законом, бо недільний закон — це криза, на яку вказують усі кризи у Божому слові. Це «криза», або «крик», опівночі в притчі про десять дів.

> “Character is revealed by a crisis. When the earnest voice proclaimed at midnight, ‘Behold, the bridegroom cometh; go ye out to meet him,’ the sleeping virgins roused from their slumbers, and it was seen who had made preparation for the event. Both parties were taken unawares, but one was prepared for the emergency, and the other was found without preparation. Character is revealed by circumstances. Emergencies bring out the true metal of character. Some sudden and unlooked-for calamity, bereavement, or crisis, some unexpected sickness or anguish, something that brings the soul face to face with death, will bring out the true inwardness of the character. It will be made manifest whether or not there is any real faith in the promises of the word of God. It will be made manifest whether or not the soul is sustained by grace, whether there is oil in the vessel with the lamp.

> Характер виявляється під час кризи. Коли опівночі урочистий голос проголосив: «Ось, жених іде; виходьте йому назустріч», сплячі діви прокинулися від сну, і стало видно, хто приготувався до цієї події. Обидві групи були захоплені зненацька, але одна була готова до несподіваного випробування, а інша виявилася без підготовки. Характер виявляється обставинами. Надзвичайні ситуації виявляють справжній гарт характеру. Якась раптова й несподівана біда, втрата або криза, якась неочікувана хвороба чи страждання, щось, що ставить душу віч-на-віч зі смертю, виявить справжню внутрішню сутність характеру. Стане явним, чи є справжня віра в обітниці Слова Божого. Стане явним, чи підкріплюється душа благодаттю, чи є олія в посудині разом зі світильником.

> “Testing times come to all. How do we conduct ourselves under the test and proving of God? Do our lamps go out? or do we still keep them burning? Are we prepared for every emergency by our connection with Him who is full of grace and truth? The five wise virgins could not impart their character to the five foolish virgins. Character must be formed by us as individuals.” Review and Herald, October 17, 1895.

> Часи випробувань приходять для всіх. Як ми поводимося під час випробувань і Божої перевірки? Чи гаснуть наші світильники? Чи ми й далі підтримуємо їх запаленими? Чи готові ми до будь-якої критичної ситуації завдяки нашому зв’язку з Тим, Хто повний благодаті та істини? П’ять мудрих дів не могли передати свій характер п’ятьом нерозумним дівам. Характер має бути сформований нами як особистостями. Review and Herald, 17 жовтня 1895 р.

The wise virgins needed the oil, before the cry was made, for when the midnight crisis arrives, it is too late to obtain the oil.

Мудрим дівам потрібна була олія ще до того, як пролунав крик, бо коли настає опівнічна криза, вже запізно, щоб дістати олію.

> “There is a spirit of desperation, of war and bloodshed, and that spirit will increase until the very close of time. Just as soon as the people of God are sealed in their foreheads,—it is not any seal or mark that can be seen, but a settling into the truth, both intellectually and spiritually, so they cannot be moved,—just as soon as God’s people are sealed and prepared for the shaking, it will come. Indeed, it has begun already; the judgments of God are now upon the land, to give us warning, that we may know what is coming.” Manuscript Releases, volume 1, 249.

> "Є дух відчаю, війни та кровопролиття, і цей дух посилюватиметься аж до самого кінця часу. Щойно народ Божий буде запечатаний на своїх чолах,— це не якась печать чи знак, який можна побачити, але утвердження в істині, як інтелектуально, так і духовно, так що їх не можна похитнути,— щойно народ Божий буде запечатаний і приготований до потрясіння, воно прийде. Справді, воно вже почалося; суди Божі тепер на землі, щоб дати нам застереження, аби ми знали, що гряде." Manuscript Releases, том 1, 249.

The seal of God is a settling into the truth, both intellectually and spiritually. That seal cannot be seen, but the ensign will be seen, for it is the only way the world can be warned. Therefore, there is a time when the seal cannot be seen, that is followed by the Sunday law, where the seal must be seen.

Печатка Божа — це утвердження в істині як інтелектуально, так і духовно. Ту печатку не можна побачити, але стяг буде видимим, бо це єдиний спосіб застерегти світ. Отже, є час, коли печатки не видно, а потім настає недільний закон, коли печатка має бути видимою.

> “The work of the Holy Spirit is to convince the world of sin, of righteousness and of judgment. The world can only be warned by seeing those who believe the truth sanctified through the truth, acting upon high and holy principles, showing in a high, elevated sense, the line of demarcation between those who keep the commandments of God, and those who trample them under their feet. The sanctification of the Spirit signalizes the difference between those who have the seal of God, and those who keep a spurious rest-day. When the test comes, it will be clearly shown what the mark of the beast is. It is the keeping of Sunday. Those who after having heard the truth, continue to regard this day as holy, bear the signature of the man of sin, who thought to change times and laws.” Bible Training School, December 1, 1903.

> "Діяльність Святого Духа полягає в тому, щоб переконувати світ у грісі, у праведності та в суді. Світ можна застерегти лише тоді, коли він побачить, що ті, хто вірить істині, освячені через істину, діють за високими й святими принципами, виразно окреслюючи чітку межу між тими, хто дотримується Божих заповідей, і тими, хто топче їх під ногами. Освячення Духом засвідчує відмінність між тими, хто має Божу печатку, і тими, хто дотримується неправдивого дня відпочинку. Коли прийде випробування, буде ясно показано, що таке знак звіра. Це — дотримання неділі. Ті, хто, почувши істину, продовжують вважати цей день святим, носять ознаку людини гріха, яка задумала змінити часи й закони." Школа біблійної підготовки, 1 грудня 1903 року.

The seal that must be attained before the Sunday law is the full development of the character of Christ, and it is unseen, except by angels. The seal that is seen at the Sunday law are those who keep the Seventh-day Sabbath, for it is the seal, or sign of God’s people.

Печатка, якої слід досягти перед недільним законом, — це повний розвиток характеру Христа, і її не видно нікому, окрім ангелів. Печатка, що буде видима за часів недільного закону, — це дотримання Суботи сьомого дня, бо вона є печаткою, або знаком, Божого народу.

> Speak thou also unto the children of Israel, saying, Verily my sabbaths ye shall keep: for it is a sign between me and you throughout your generations; that ye may know that I am the Lord that doth sanctify you. Exodus 31:13.

> А ти промов до синів Ізраїлевих, кажучи: Справді, Мої суботи будете додержувати, бо це знак між Мною й вами впродовж ваших поколінь, щоб ви знали, що Я — Господь, який освячує вас. Вихід 31:13.

The sealing of the hundred and forty-four thousand began on July 18, 2020, and must be completed before the Sunday law.

Запечатування ста сорока чотирьох тисяч розпочалося 18 липня 2020 року і має бути завершене до запровадження недільного закону.

> All ye inhabitants of the world, and dwellers on the earth, see ye, when he lifteth up an ensign on the mountains; and when he bloweth a trumpet, hear ye. Isaiah 18:3.

> Усі ви, мешканці світу і жителі землі, дивіться, коли він підіймає стяг на горах; і коли він трубить у сурму, слухайте. Ісая 18:3.

The seven thunders that has now been unsealed, identifies that the history of the one hundred and forty-four thousand is the work of proclaiming a message that is placed within the context of the trumpet warning of the third woe. The trumpet of Islam in Bible prophecy is what is sounded by the ensign that is lifted up out of the grave.

Сім громів, які тепер розпечатані, вказують, що історія ста сорока чотирьох тисяч є працею проголошення вістки, розміщеної в контексті сурмового попередження третього горя. Сурма ісламу в біблійному пророцтві — це те, що звучить від знамена, піднесеного із могили.

The four waymarks of every reform line, that align with the four waymarks of the history of 1840 to 1844, establish that each of the four steps of each reform line always possesses the same theme. The first waymark in the history of the one hundred and forty-four thousand, that was represented by 1840 through 1844 was the empowerment of the message on September 11, 2001. That waymark was Islam. The second waymark of the parallel history for the one hundred and forty-four thousand was the disappointment of July 18, 2020. That waymark was a prediction of Islam which had been corrupted by the application of time. The third waymark which marks the Midnight Cry is a correction of the failed prediction of Islam. The correction represents the rejection of the application of time. The fourth waymark is the Sunday law, where the ensign that is lifted up, blows the seventh trumpet, which is the third woe, which is Islam.

Чотири віхи кожної лінії реформ, які узгоджуються з чотирма віхами історії 1840–1844 років, засвідчують, що кожен із чотирьох етапів кожної лінії реформ завжди має ту саму тему. Перша віха в історії ста сорока чотирьох тисяч, представлена 1840–1844 роками, була уповноваженням звістки 11 вересня 2001 року. Тією віхою був іслам. Другою віхою паралельної історії для ста сорока чотирьох тисяч було розчарування 18 липня 2020 року. Та віха була передбаченням щодо ісламу, яке було спотворене застосуванням часу. Третьою віхою, яка позначає Опівнічний крик, є виправлення невдалого передбачення щодо ісламу. Це виправлення означає відкидання застосування часу. Четверта віха — це недільний закон, де піднесений стяг трубить у сьому сурму, яка є третім горем, тобто ісламом.

Isaiah chapter forty identifies the starting point for the next twenty-six chapters. That starting point is located in the book of Revelation chapter eleven, when the two prophets that tormented the people are brought back to life. The Comforter resurrects and brings them to the standing position, and thereafter they are lifted up to heaven. Isaiah identifies the Elijah messenger as the voice crying in the wilderness. That messenger then asks what his message is to be and he is told in prophetic symbolism, that the message of Islam is a trumpet warning which the ensign proclaims. Yet the only way that Islam can be presented as the trumpet of warning in the last days is by identifying Islam of the past. The beginning of Islam as understood by the Millerites, and as graphically illustrated on the two sacred charts of Habakkuk, must be employed to identify Islam of the third woe.

Сороковий розділ книги Ісаї визначає відправну точку для наступних двадцяти шести розділів. Ця відправна точка міститься в одинадцятому розділі книги Одкровення, коли двох пророків, які завдавали мук мешканцям, повертають до життя. Утішитель оживляє їх і ставить на ноги, а згодом їх підносять на небо. Ісая ототожнює посланця Іллі з голосом, що волає в пустелі. Той посланець тоді запитує, яким має бути його послання, і йому в пророчій символіці сказано, що послання ісламу є сурмовим попередженням, яке проголошує стяг. Проте єдиний спосіб представити іслам як сурму попередження в останні дні — це ототожнити іслам минулого. Початок ісламу, як його розуміли міллеріти і як графічно проілюстровано на двох священних таблицях Авакума, слід використати, щоб ідентифікувати іслам третього горя.

> I was in the Spirit on the Lord’s Day, and heard behind me a great voice, as of a trumpet. Revelation 1:10.

> Я був у Дусі в День Господній і почув позад мене великий голос, наче сурми. Об'явлення 1:10.

John heard the voice of a trumpet behind him in the Revelation, and John represents the one hundred and forty-four thousand who hear a voice from the past. The voice behind John, that is representing the sound of a trumpet from the past, is the pioneer understanding that the trumpets were God’s judgments against Sunday worship. The first four trumpets were brought against pagan Rome in response to the first Sunday law passed by Constantine in the year 321. The fifth and sixth trumpet, which are the first and second woes, represent God’s judgments against papal Rome after it too passed a Sunday law at the Council of Orleans in the year 538. The third woe of Islam arrives when the Sunday law is passed in the United States. Then the ensign is lifted up and identifies the prophetic role of Islam, based upon the beginning role of Islam.

Іван в Одкровенні почув позаду себе голос сурми, і Іван уособлює сто сорок чотири тисячі, які чують голос із минулого. Голос позаду Івана, тобто той, що представляє звук сурми з минулого, — це піонерське розуміння, що сурми були Божими судами проти шанування неділі. Перші чотири сурми були спрямовані проти язичницького Риму у відповідь на перший недільний закон, ухвалений Костянтином у 321 році. П’ята й шоста сурма, що становлять перше і друге «горе», представляють Божі суди проти папського Риму після того, як і він ухвалив недільний закон на Соборі в Орлеані у 538 році. Третє «горе» ісламу настає, коли в Сполучених Штатах ухвалюють недільний закон. Тоді піднімається стяг і визначає пророчу роль ісламу, ґрунтуючись на початковій ролі ісламу.

The message proclaimed by the ensign can only be established when the message is placed within the context of Alpha and Omega. After this introduction in Isaiah chapter forty, the strongest and most direct biblical presentation of God as the Alpha and Omega is set forth over several consecutive chapters. Those chapters are Isaiah’s representation of the Revelation of Jesus Christ that “God gave unto” Jesus, “to show unto his servants things which must shortly come to pass; and he sent and signified it by his angel unto his servant John,” who wrote it “in a book, and” sent “it unto the seven churches.”

Звістка, проголошена стягом, може бути утверджена лише тоді, коли її поміщено у контексті Альфи й Омеги. Після цього вступу в сороковому розділі Ісаї найсильніше й найпряміше біблійне представлення Бога як Альфи й Омеги викладено впродовж кількох послідовних розділів. Ці розділи є викладом Ісаї Об’явлення Ісуса Христа, яке «Бог дав» Ісусові, «щоб показати своїм рабам те, що має незабаром статися; і він послав і об’явив це через свого ангела своєму рабові Іванові», який записав це «у книгу, і» послав «це семи церквам».

We will consider the following chapters of Isaiah in the next article.

Ми розглянемо наступні розділи книги Ісаї у наступній статті.

> Blessed is he that readeth, and they that hear the words of this prophecy, and keep those things which are written therein: for the time is at hand. Revelation 1:3.

> Блаженний той, хто читає, і ті, що слухають слова цього пророцтва та дотримуються того, що в ньому написано, бо час близький. Об’явлення 1:3.

Back to Articles