Article

# The Book of Daniel - Number Thirty-Three

Книга Даниїла - номер тридцять три

The “Seal” of God Impressed at the Sunday Law Decree: A Prophetic Analysis of Daniel Chapter 6

«Печатка» Бога, відтиснена під час проголошення указу про недільний закон: пророчий аналіз шостого розділу книги пророка Даниїла

Author

Jeff Pippenger

Published

December 28, 2023

Formats

PDF
Word

The “seal” of God that can be seen, is impressed at the Sunday law decree.

«Печатка» Божа, яку можна побачити, проставляється з виданням указу про недільний закон.

> “Not one of us will ever receive the seal of God while our characters have one spot or stain upon them. It is left with us to remedy the defects in our characters, to cleanse the soul temple of every defilement. Then the latter rain will fall upon us as the early rain fell upon the disciples on the Day of Pentecost. . ..

> «Жоден із нас ніколи не одержить Божої печаті, доки в нашому характері буде хоч одна пляма чи вада. Нам належить усунути недоліки нашого характеру, очистити храм душі від усякої скверни. Тоді на нас зійде пізній дощ, як ранній дощ зійшов на учнів у День П’ятидесятниці....»

> “What are you doing, brethren, in the great work of preparation? Those who are uniting with the world are receiving the worldly mold and preparing for the mark of the beast. Those who are distrustful of self, who are humbling themselves before God and purifying their souls by obeying the truth these are receiving the heavenly mold and preparing for the seal of God in their foreheads. When the decree goes forth and the stamp is impressed, their character will remain pure and spotless for eternity.” Testimonies, volume 5, 214, 216.

> "Що ви робите, браття, у великому ділі приготування? Ті, хто єднається зі світом, приймають світський образ і готуються до знака звіра. Ті, що не довіряють собі, які смиряються перед Богом і очищають свої душі через послух істині, — вони приймають небесний образ і готуються до Божої печатки на своїх чолах. Коли вийде указ і буде поставлена печатка, їхній характер залишиться чистим і незаплямованим навіки." Свідчення, том 5, 214, 216.

Daniel receives the seal that can be seen, when he is thrown into the lion’s den, so the chapter is representing the Sunday law decree.

Даниїл отримує видиму печатку, коли його кидають у лев’ячу яму, тож цей розділ представляє указ про недільний закон.

> Then these men assembled unto the king, and said unto the king, Know, O king, that the law of the Medes and Persians is, That no decree nor statute which the king establisheth may be changed. Then the king commanded, and they brought Daniel, and cast him into the den of lions. Now the king spake and said unto Daniel, Thy God whom thou servest continually, he will deliver thee. And a stone was brought, and laid upon the mouth of the den; and the king sealed it with his own signet, and with the signet of his lords; that the purpose might not be changed concerning Daniel. Daniel 6:15–17.

> Тоді ті мужі зібралися до царя й сказали цареві: Знай, царю, що закон мідійців і персів такий: жодного указу чи постанови, яку встановив цар, не можна змінити. Тоді цар звелів, і привели Даниїла та кинули його до лев’ячого рову. І цар промовив і сказав до Даниїла: Бог твій, Якому ти постійно служиш, Він визволить тебе. І принесли камінь та поклали його на отвір рову; і цар запечатав його своїм перснем і перснями своїх вельмож, щоб намір щодо Даниїла не змінився. Даниїла 6:15-17.

The story does not end there, but it does end where it starts. The line of Daniel chapter six illustrates the confederacy that was primarily led by the one hundred and twenty princes, and the two lesser presidents, but included the counselors, captains and governors. The five-fold alliance was formed to deceive the king into persecuting Daniel. The story ends with their judgment, for they are illustrating a special judgment that occurs at the Sunday law; a judgment that is not directed at those representing Daniel or the king, but at those who deceived the king.

Історія на цьому не закінчується, але завершується там, де починається. Оповідь шостого розділу книги Даниїла ілюструє змову, яку насамперед очолювали сто двадцять князів і двоє другорядних начальників, але до неї входили також радники, воєводи та намісники. П’ятискладовий союз було утворено, щоб обманом схилити царя до переслідування Даниїла. Історія закінчується їхнім судом, бо вони ілюструють особливий суд, що відбувається під час недільного закону; суд, спрямований не проти тих, хто представляє Даниїла чи царя, а проти тих, хто обманув царя.

> And the king commanded, and they brought those men which had accused Daniel, and they cast them into the den of lions, them, their children, and their wives; and the lions had the mastery of them, and brake all their bones in pieces or ever they came at the bottom of the den. Daniel 6:24.

> І цар наказав, і привели тих мужів, які звинуватили Даниїла, і кинули їх до лев’ячої ями — їх самих, їхніх дітей та їхніх жінок; і леви оволоділи ними й поламали всі їхні кістки на друзки, ще перш ніж вони досягли дна ями. Даниїла 6:24.

In the prophetic scenario it is always the church that deceives the state, and chapter six is identifying the deception carried out against the king. After Ahab had witnessed the mighty manifestation of God’s power on Mount Carmel, Elijah led him through the rain back to Jezebel. Ahab had no reason to think that Jezebel would not be impressed with the powerful testimony of God’s power, but Ahab had been deceived concerning Jezebel’s deep-seated hatred of Elijah. The story of Elijah in confrontation with Ahab and Jezebel is again repeated in the story of John the Baptist (who was Elijah), and Herod and Herodias.

У пророчому сценарії завжди церква вводить державу в оману, а шостий розділ викриває обман, вчинений проти царя. Після того, як Ахав став свідком могутнього вияву Божої сили на горі Кармел, Ілля повів його крізь дощ назад до Єзавелі. Ахав не мав підстав думати, що Єзавель не буде вражена потужним свідченням Божої сили, але Ахав був введений в оману щодо глибоко вкоріненої ненависті Єзавелі до Іллі. Історія Іллі в його протистоянні з Ахавом і Єзавеллю знову повторюється в історії Івана Хрестителя (який був Іллею), та Ірода й Іродіади.

When on his birthday, the drunken Herod promised half his kingdom to Salome, (Herodias’ daughter), he did not expect that Herodias would demand the head of John. The kings, whether it be Ahab, Herod or Darius are deceived by the impure woman through the dance of Jezebel’s false prophets, or the dance of Herodias’ daughter, or the five-fold confederacy in the story of Daniel. Pilate was also deceived by a corrupt priesthood, which represented the Jewish “church”, and a church symbolizes a woman.

Коли на свій день народження п'яний Ірод пообіцяв Саломії (дочці Іродіади) половину свого царства, він не очікував, що Іродіада вимагатиме голови Івана. Нечиста жінка обманює царів, чи то Ахава, Ірода чи Дарія, через танець лжепророків Єзавелі, через танець дочки Іродіади або через п'ятичленний союз в оповіді про Даниїла. Пилат також був обманений зіпсутим священством, яке представляло юдейську "церкву", а церква символізує жінку.

The deception is a characteristic of the prophetic scenario, and Islam of the third Woe is the lie that is employed to deceive the United Nations in the last days through fear. Both the “deception” and the “lie” that produces the deception, are identified in God’s prophetic Word. The role of Islam, and the papacy becoming the eighth head of the seven heads, have already been identified as part of the message that is unsealed in the last days, which is the Revelation of Jesus Christ. Therefore, exposing the deception of Darius in Daniel chapter six is part of the message that makes up the message of the Midnight Cry. The deception is the element that fully heals the deadly wound, thus resurrecting the papacy as the eighth and final kingdom. In the deception of Darius, the two apostate presidents and the one hundred and twenty princes are the representatives of the confederacy of deception who are contrasted with Daniel.

Обман є характерною рисою пророчого сценарію, а іслам третього горя — це брехня, яку використовують, щоб через страх обманути Організацію Об’єднаних Націй в останні дні. І «обман», і «брехня», що породжує цей обман, виявлені в Божому пророчому Слові. Роль ісламу, а також папства, що стає восьмою головою серед семи голів, уже були визначені як частина звістки, розпечатаної в останні дні, а саме Об’явлення Ісуса Христа. Тому викриття обману Дарія в шостому розділі Даниїла є частиною звістки, яка становить послання Опівнічного крику. Цей обман є елементом, що повністю зцілює смертельну рану, тим самим відроджуючи папство як восьме й останнє царство. В обмані Дарія два відступницькі президенти та сто двадцять князів є представниками конфедерації обману, яких протиставлено Даниїлові.

One hundred and twenty is a symbol of God’s disciples at Pentecost.

Сто двадцять є символом Божих учнів у День П’ятидесятниці.

> And in those days Peter stood up in the midst of the disciples, and said, (the number of names together were about an hundred and twenty.) Acts 1:15.

> І в ті дні Петро встав посеред учнів і сказав, (число імен разом було близько ста двадцяти.) Дії 1:15.

Pentecost typifies the Sunday law when the seal is impressed, and the one hundred and twenty princes who deceived Darius, are a symbol of false priesthood at the Sunday law. Two categories of those who deceive the king are presented by the two apostate presidents and the one hundred and twenty apostate princes. The two presidents are classed with Daniel, who is the prophet. The two classes that deceive Darius represent a group of false prophets and a group of corrupted priests.

П’ятидесятниця є прообразом недільного закону, коли накладається печатка, а сто двадцять князів, які обманули Дарія, є символом фальшивого священства під час недільного закону. Дві категорії тих, хто обманює царя, представлені двома відступницькими начальниками і ста двадцятьма відступницькими князями. Двоє начальників зараховані разом із Даниїлом, який є пророком. Дві категорії, які обманюють Дарія, представляють групу фальшивих пророків і групу зіпсованих священиків.

> Woe be unto the pastors that destroy and scatter the sheep of my pasture! saith the Lord. Therefore thus saith the Lord God of Israel against the pastors that feed my people; Ye have scattered my flock, and driven them away, and have not visited them: behold, I will visit upon you the evil of your doings, saith the Lord. And I will gather the remnant of my flock out of all countries whither I have driven them, and will bring them again to their folds; and they shall be fruitful and increase. And I will set up shepherds over them which shall feed them: and they shall fear no more, nor be dismayed, neither shall they be lacking, saith the Lord. Behold, the days come, saith the Lord, that I will raise unto David a righteous Branch, and a King shall reign and prosper, and shall execute judgment and justice in the earth. In his days Judah shall be saved, and Israel shall dwell safely: and this is his name whereby he shall be called, THE LORD OUR RIGHTEOUSNESS. Therefore, behold, the days come, saith the Lord, that they shall no more say, The Lord liveth, which brought up the children of Israel out of the land of Egypt; But, The Lord liveth, which brought up and which led the seed of the house of Israel out of the north country, and from all countries whither I had driven them; and they shall dwell in their own land. Mine heart within me is broken because of the prophets; all my bones shake; I am like a drunken man, and like a man whom wine hath overcome, because of the Lord, and because of the words of his holiness. For the land is full of adulterers; for because of swearing the land mourneth; the pleasant places of the wilderness are dried up, and their course is evil, and their force is not right. For both prophet and priest are profane; yea, in my house have I found their wickedness, saith the Lord. Wherefore their way shall be unto them as slippery ways in the darkness: they shall be driven on, and fall therein: for I will bring evil upon them, even the year of their visitation, saith the Lord. Jeremiah 23:1–12.

> Горе пастирям, що нищать і розпорошують овець Моєї пастви! — говорить Господь. Тому так говорить Господь, Бог Ізраїля, проти пастирів, які пасуть Мій народ: Ви розпорошили Моє стадо, розігнали його і не піклувалися про нього; ось, Я покараю вас за зло ваших учинків, говорить Господь. І зберу решту Мого стада з усіх країн, куди Я їх вигнав, і поверну їх знову до їхніх загонів; і вони будуть плідні та розмножаться. І поставлю над ними пастирів, які їх пастимуть; і вони більше не будуть боятися ані лякатися, і жоден з них не буде загублений, говорить Господь. Ось, надходять дні, говорить Господь, коли Я виведу Давидові Праведний Паросток, і Цар царюватиме й матиме успіх, і звершуватиме суд і справедливість на землі. За Його днів Юда буде спасений, і Ізраїль житиме безпечно; і ось ім’я, яким Його будуть кликати: ГОСПОДЬ — НАША ПРАВЕДНІСТЬ. Тому ось, надходять дні, говорить Господь, коли вже не говоритимуть: Живий Господь, що вивів синів Ізраїля з землі Єгипетської; але: Живий Господь, що вивів і провів насіння дому Ізраїля з північної країни та з усіх країн, куди Я їх вигнав; і вони житимуть на своїй землі. Серце моє в мені розбите через пророків; усі кості мої тремтять; я, немов п’яний чоловік, і як муж, переможений вином, — через Господа і через слова Його святості. Бо земля переповнена перелюбниками; бо через прокляття земля тужить; приємні пасовиська пустелі висохли, і хід їхній злий, і сила їхня неправедна. Бо і пророк, і священик — нечестиві; навіть у Моєму домі Я знайшов їхню лихість, говорить Господь. Тому їхня дорога буде для них, мов слизькі стежки в темряві: їх погонять, і вони там упадуть; бо Я наведу на них лихо, рік їхнього відвідання, говорить Господь. Єремія 23:1-12.

Jeremiah’s “year of visitation” is the judgment of the conspirators that deceived Darius. The judgment of the false prophets and priests is a subject of the prophetic Word. And just as a corrupt priesthood led out and deceived the Roman authorities against Christ, the conspiracy in Daniel six is addressing that very prophetic truth.

«Рік відвідання» у Єремії — це суд над змовниками, які ввели в оману Дарія. Суд над фальшивими пророками та священиками є темою пророчого Слова. І так само, як зіпсуте священство повело й обмануло римську владу проти Христа, змова в шостому розділі Даниїла стосується саме цієї пророчої істини.

The prophetic lines of chapter five of Daniel, set forth the executive judgment carried out upon the Republican horn and the nation of the United States at the Sunday law. That judgment is accomplished by Islam of the third Woe, that has snuck into the kingdom through the unguarded southern wall. The line of the Sunday law in chapter three of Daniel, identifies God’s people being lifted up as an ensign to the entire world at that very time. Chapter six is focusing upon the judgment carried out upon the false prophets in that very same history.

Пророчі лінії п’ятого розділу книги Даниїла викладають каральний суд, звершений над республіканським рогом і нацією Сполучених Штатів Америки під час недільного закону. Цей суд здійснюється ісламом третього горя, який прокрався в царство через незахищену південну стіну. Лінія недільного закону в третьому розділі Даниїла вказує на піднесення Божого народу як знамена для всього світу саме в той час. Шостий розділ зосереджується на суді, звершеному над лжепророками в тій самій історії.

At the Sunday law in the United States the apostate Protestant horn is made up of two classes, one that upholds Sunday as the day of worship, and the other that vainly professes to uphold Sabbath as the day of worship. Their counterparts within the Republican horn are the Democrat and Republican parties. Each of the two apostate horns were typified by the Sadducees and Pharisees in the time of Christ. The two apostate presidents and one hundred and twenty priests in the deception of Darius also represent the two categories of the apostate horn of Protestantism. Though they were actually political figures in the time when the story took place, the prophetic context identifies that it is the apostate religious power that deceives the state.

Під час недільного закону в Сполучених Штатах відступницький протестантський ріг складається з двох груп: одна відстоює неділю як день поклоніння, а інша марно заявляє, що відстоює суботу як день поклоніння. Їм відповідають у республіканському розі Демократична та Республіканська партії. Обидва відступницькі роги були прообразно представлені садукеями і фарисеями за часів Христа. Двоє відступницьких президентів і сто двадцять священиків в обмані Дарія також представляють дві категорії відступницького рога протестантизму. Хоча тоді вони насправді були політичними постатями, пророчий контекст вказує на те, що саме відступницька релігійна влада вводить державу в оману.

The story, as illustrated at Mount Carmel, identifies two classes of false prophets; the prophets of Baal and the prophets of the grove (Ashtaroth). Together they typify the combination of church and state, for Baal is a male deity and Ashtaroth is a female deity. Elijah ultimately executed the false prophets of Mount Carmel, just as the confederacy of Daniel chapter six were thrown into the lion’s den.

Історія, як показано на горі Кармель, розрізняє дві групи лжепророків: пророків Ваала та пророків гаю (Ашторет). Разом вони уособлюють поєднання церкви й держави, бо Ваал — чоловіче божество, а Ашторет — жіноче божество. Ілля зрештою стратив лжепророків на горі Кармель, так само як змовників із шостого розділу книги Даниїла кинули до лев’ячої ями.

> And Elijah said unto them, Take the prophets of Baal; let not one of them escape. And they took them: and Elijah brought them down to the brook Kishon, and slew them there. 1 Kings 18:40.

> І сказав їм Ілля: Схопіть пророків Ваала; хай жоден з них не втече. І вони їх схопили: і Ілля привів їх до потоку Кішон і там їх повбивав. 1 Царів 18:40.

In the same Mount Carmel story, represented by John the Baptist, the power that deceives is the daughter. Both stories identify the deceivers as dancing, whether around their offering on Mount Carmel, or at Herod’s drunken birthday party, where Salome did her dance of deception. Together the two lines identify the combination of church and state that is fully formed at the Sunday law, and that the apostate churches of the United States are the daughters of Herodias, who is Jezebel, who both represent Catholicism. Herod’s birthday marks the end of the sixth kingdom of the earth beast, but simultaneously marks the birthday of the seventh kingdom of Bible prophecy (the United Nations).

У тій самій історії гори Кармель, представленій Іваном Хрестителем, силою, що обманює, є дочка. Обидві історії показують, що обманці танцюють — чи то навколо своєї жертви на горі Кармель, чи на п’яному святкуванні дня народження Ірода, де Саломея виконала свій танець обману. Разом ці два сюжети виявляють поєднання церкви й держави, що остаточно формується за недільного закону, а також те, що відступницькі церкви Сполучених Штатів є дочками Іродіади, яка є Єзавеллю; обидві вони представляють католицизм. День народження Ірода позначає кінець шостого царства звіра, що виходить із землі, але водночас позначає день народження сьомого царства біблійного пророцтва (Організації Об’єднаних Націй).

In the very promise to Salome, Herod agrees to give half his kingdom to Salome, identifying the seventh kingdom represents a combination of one-half church and one-half state. The kingdom begins when John’s head is delivered to Herodias. For this reason, the seventh kingdom is represented in Revelation chapter seventeen, as continuing but a short space. It is at the Sunday law that the three-fold union is put in place, for there the ten kings agree to give their short-lived kingdom unto the beast for one “hour.” The one “hour,” is the “hour” of the Sunday law crisis, that begins in the United States and ends when Michael stands up.

У самій обіцянці Саломії Ірод погоджується дати їй половину свого царства, що вказує на те, що сьоме царство являє собою поєднання: наполовину церква і наполовину держава. Царство починається тоді, коли голову Івана приносять Іродіяді. З цієї причини сьоме царство в сімнадцятому розділі Об’явлення представлено як таке, що триває лише короткий час. Саме під час недільного закону встановлюється потрійний союз, бо там десять царів погоджуються віддати своє короткочасне царство звірові на одну «годину». Ця «година» є «годиною» кризи недільного закону, яка починається в Сполучених Штатах і закінчується, коли постане Михаїл.

> And the ten horns which thou sawest are ten kings, which have received no kingdom as yet; but receive power as kings one hour with the beast. These have one mind, and shall give their power and strength unto the beast. These shall make war with the Lamb, and the Lamb shall overcome them: for he is Lord of lords, and King of kings: and they that are with him are called, and chosen, and faithful. Revelation 17:12–14.

> А десять рогів, які ти бачив, — це десять царів, які ще не отримали царства; але отримають владу як царі на одну годину разом зі звіром. Вони мають одну думку і віддадуть свою владу та силу звірові. Вони воюватимуть з Агнцем, і Агнець переможе їх, бо Він Господь над панами і Цар над царями; і ті, що з Ним, — покликані, вибрані та вірні. Об'явлення 17:12-14.

The ten kings, represented by Herod, agree at the birthday of the seventh kingdom to give half their kingdom unto the beast during the Sunday law crisis, which is represented as “one hour.” In that “hour,” the handwriting is written on Belshazzar’s wall. In that “hour,” Shadrach, Meshach and Abednego are cast into the furnace and are lifted up in a cloud as are the two witnesses of Revelation chapter eleven. The three-fold union is brought together by the deception carried out by the earth beast, who brings fire down out of heaven in sight of men.

Десять царів, представлені Іродом, погоджуються в день народження сьомого царства віддати половину свого царства звірові під час кризи недільного закону, яка представлена як "одна година". У ту "годину" на стіні Валтасара з’являється рукописний напис. У ту "годину" Шадрах, Мешах і Авед-Него кинуті в піч і возносяться в хмарі, як і двоє свідків одинадцятого розділу Об’явлення. Потрійний союз об’єднується через обман, здійснений звіром із землі, який зводить вогонь з неба на очах людей.

> And I beheld another beast coming up out of the earth; and he had two horns like a lamb, and he spake as a dragon. And he exerciseth all the power of the first beast before him, and causeth the earth and them which dwell therein to worship the first beast, whose deadly wound was healed. And he doeth great wonders, so that he maketh fire come down from heaven on the earth in the sight of men, And deceiveth them that dwell on the earth by the means of those miracles which he had power to do in the sight of the beast; saying to them that dwell on the earth, that they should make an image to the beast, which had the wound by a sword, and did live. Revelation 13:11–14.

> І я побачив іншого звіра, що виходив із землі; і мав він два роги, подібні до ягняти, а говорив, як дракон. І він здійснює всю владу першого звіра перед ним і змушує землю та тих, що живуть на ній, поклонятися першому звірові, якому була загоєна смертельна рана. І чинить великі знамення, так що навіть вогонь зводить із неба на землю перед людьми. І обманює тих, що живуть на землі, тими чудесами, які мав владу чинити перед звіром, кажучи тим, що живуть на землі, щоб зробили образ звіра, який мав рану від меча і ожив.

The world is deceived, not so much by the miracles, as it is by “the means of those miracles” which he had power to do. The expression “means of those miracles” is an added phrase, but it places the correct emphasis on the miracles, that should be carefully noted. The way in which the false message (fire from heaven), deceives the world is important to recognize, for we are now in the very history where the populations of planet earth are being hypnotized through an “information super-highway” that is controlled and manipulated by the globalist merchants of the earth. That subject we will leave off until later articles, but we are simply noting now that the deceit of the presidents and princes that was carried out upon Darius, is a specific prophetic subject, containing several connected elements that need to be recognized.

Світ обманується не стільки самими чудесами, скільки «засобами тих чудес», які він мав владу чинити. Вираз «засоби тих чудес» є доданою фразою, але він ставить належний акцент на чудесах, на що слід уважно звернути увагу. Важливо усвідомити, яким чином фальшиве послання (вогонь з неба) обманює світ, адже ми вже перебуваємо в самій тій історії, коли населення планети Земля гіпнотизують через «інформаційну супермагістраль», якою керують і маніпулюють глобалістські купці землі. Цю тему ми відкладемо до пізніших статей, але лише зазначимо зараз, що обман президентів і князів, вчинений проти Дарія, є конкретною пророчою темою, що містить кілька взаємопов’язаних елементів, які потрібно розпізнати.

The three-fold union is brought together by the deception of Salome’s sensuous dance before the rulers at Herod’s birthday party. The deception that was forced upon Pilate, that was two-fold in nature, which was the accusation that Christ was causing and promoting sedition against the state power, and also that He was blaspheming against the religious power. In that history three antagonists came together. The Roman power (the state), Barabbas, a false Christ (the false prophet), and the apostate Jewish church (the beast). The apostate church deceived the Roman authority (the state), with the two-fold lie of sedition and blasphemy.

Потрійний союз об’єднується обманом чуттєвого танцю Саломеї перед правителями на святкуванні дня народження Ірода. Обман, нав’язаний Пилатові, був подвійним за своєю природою: Христові закидали, що Він викликає та підбурює до заколоту проти державної влади, а також що Він богохульствує проти релігійної влади. У тій історії зійшлися три противники: римська влада (держава), Варавва — лжехристос (лжепророк) і відступницька юдейська церква (звір). Відступницька церква обманула римську владу (державу) подвійною брехнею про заколот і богохульство.

When Darius is finally awakened to the motivation of his deceivers, he is forced to throw Daniel into the lion’s den. Daniel broke the law of the state by his obedience to the law of God. The lie presented to Darius, was accomplished by exalting Darius’ pride, thus preventing him from recognizing the motivation of his deceivers. The lie and the deception in the story of Daniel and the lion’s den, identifies obedience to God as blasphemy and sedition, which was the same two-fold deception of the cross, and the waymark of the cross aligns with the waymark of the Sunday law.

Коли Дарій нарешті прозріває щодо мотивів своїх обманників, він змушений кинути Даниїла до рову з левами. Даниїл порушив закон держави своїм послухом закону Божому. Брехню, яку подали Дарію, було здійснено шляхом звеличення його гордині, що завадило йому розпізнати мотиви своїх обманників. Брехня та обман в історії про Даниїла в рові з левами оголошують послух Богові богохульством і заколотом — це та сама подвійна омана при хресті, і віха хреста узгоджується з віхою недільного закону.

The punishment of the religious deceiving power is a subject of Bible prophecy, as is the fact that the religious power deceives the state power.

Покарання релігійної влади, що вводить в оману, є предметом біблійного пророцтва, як і факт, що релігійна влада вводить в оману державну владу.

> “The people see that they have been deluded. They accuse one another of having led them to destruction; but all unite in heaping their bitterest condemnation upon the ministers. Unfaithful pastors have prophesied smooth things; they have led their hearers to make void the law of God and to persecute those who would keep it holy. Now, in their despair, these teachers confess before the world their work of deception. The multitudes are filled with fury. ‘We are lost!’ they cry, ‘and you are the cause of our ruin;’ and they turn upon the false shepherds. The very ones that once admired them most will pronounce the most dreadful curses upon them. The very hands that once crowned them with laurels will be raised for their destruction. The swords which were to slay God’s people are now employed to destroy their enemies. Everywhere there is strife and bloodshed.” The Great Controversy, 655.

> «Люди бачать, що їх ввели в оману. Вони звинувачують одне одного в тому, що привели їх до загибелі; але всі єднаються, щоб звалити свій найгіркіший осуд на служителів. Невірні пастори пророкували лестиві речі; вони спонукали своїх слухачів знехтувати Божим законом і переслідувати тих, хто хотів би берегти його святим. Тепер, у відчаї, ці вчителі визнають перед світом своє ошуканство. Натовпи охоплені люттю. «Ми загинули!» — кричать вони, — «і ви причина нашої погибелі»; і вони накидаються на лжепастирів. Ті самі, хто колись найбільше ними захоплювався, виголосять на них найстрашніші прокляття. Ті самі руки, що колись увінчували їх лаврами, піднімуться для їхнього знищення. Мечі, які мали вбити народ Божий, тепер спрямовані на знищення їхніх ворогів. Повсюди — сутички й кровопролиття.» Велика боротьба, 655.

The religious leaders are turned upon after probation closes, for their flocks recognize that they had been deceived by a lie propagated by the religious leaders. The presidents and princes, along with their families, all suffered the same retributive judgment for the lie they propagated. When Elijah slew the false prophets at Mount Carmel, that same retribution is represented at “the great earthquake” of Revelation chapter eleven, when “seven thousand” are overthrown.

Після завершення часу випробування проти релігійних лідерів обертаються, бо їхні пастви усвідомлюють, що їх обманули брехнею, яку поширювали релігійні лідери. Президенти й князі, разом зі своїми родинами, всі зазнали того самого відплатного суду за брехню, яку вони поширювали. Коли Ілля вбив лжепророків на горі Кармел, та сама відплата представлена у "великому землетрусі" одинадцятого розділу Об'явлення, де "сім тисяч" повалені.

> And the same hour was there a great earthquake, and the tenth part of the city fell, and in the earthquake were slain of men seven thousand: and the remnant were affrighted, and gave glory to the God of heaven. Revelation 11:13.

> І тієї ж години стався великий землетрус, і десята частина міста впала, і в землетрусі було вбито сім тисяч людей; а решта злякалися й віддали славу Богові Небесному. Об’явлення 11:13.

In the fulfillment of the great earthquake of the French Revolution the seven thousand that were slain represented the royalty of France. At the “hour” of the great earthquake that is the Sunday law, the seven thousand that are slain represent Seventh-day Adventists who bow to Rome, for only those that understand the accountability of the Seventh-day Sabbath receive the mark of the beast when the Sunday law arrives.

У здійсненні великого землетрусу Французької революції сім тисяч, які були вбиті, уособлювали королівську владу Франції. У «годину» великого землетрусу, яким є недільний закон, сім тисяч, що будуть убиті, уособлюють адвентистів сьомого дня, які схиляються перед Римом, бо лише ті, хто розуміє відповідальність щодо суботи сьомого дня, отримують знак звіра, коли настає недільний закон.

> “The change of the Sabbath is the sign or mark of the authority of the Roman church. Those who, understanding the claims of the fourth commandment, choose to observe the false Sabbath in the place of the true, are thereby paying homage to that power by which alone it is commanded. The mark of the beast is the papal Sabbath, which has been accepted by the world in the place of the day of God’s appointment.

> Зміна суботи є знаком або ознакою влади Римської церкви. Ті, хто, розуміючи вимоги четвертої заповіді, обирають дотримуватися фальшивої суботи замість істинної, тим самим віддають шану тій владі, яка одна лише наказує це. Знак звіра — це папська субота, яку світ прийняв замість дня, установленого Богом.

> “But the time to receive the mark of the beast, as designated in prophecy, has not yet come. The testing time has not yet come. There are true Christians in every church, not excepting the Roman Catholic communion. None are condemned until they have had the light and have seen the obligation of the fourth commandment. But when the decree shall go forth enforcing the counterfeit Sabbath, and when the loud cry of the third angel shall warn men against the worship of the beast and his image, the line will be clearly drawn between the false and the true. Then those who still continue in transgression will receive the mark of the beast in their foreheads or in their hands.

> Але час отримати знак звіра, як зазначено в пророцтві, ще не настав. Час випробування ще не настав. Є істинні християни в кожній церкві, не виключаючи Римо-католицької церкви. Ніхто не буде засуджений, доки не отримає світло і не усвідомить обов’язковість четвертої заповіді. Але коли вийде указ, що запроваджуватиме примусове дотримання фальшивої суботи, і коли гучний клич третього ангела застережатиме людей від поклоніння звірові та його образу, межа між фальшивим і істинним буде чітко проведена. Тоді ті, хто й далі перебуватиме в переступі, отримають знак звіра на своїх чолах або на своїх руках.

> “With rapid steps we are approaching this period. When Protestant churches shall unite with the secular power to sustain a false religion, for opposing which their ancestors endured the fiercest persecution, then will the papal Sabbath be enforced by the combined authority of church and state. There will be a national apostasy, which will end only in national ruin.” Bible Training School, February 2, 1913.

> «Швидкими кроками ми наближаємося до цього часу. Коли протестантські церкви об’єднаються зі світською владою, щоб підтримувати хибну релігію, за опір якій їхні предки зазнавали найжорстокіших переслідувань, тоді папська субота буде примусово запроваджена об’єднаною владою церкви й держави. Відбудеться національне відступництво, яке закінчиться лише національною руїною». Школа біблійної підготовки, 2 лютого 1913 р.

The “seven thousand” who are overthrown at the “hour” of the great earthquake, that is the Sunday law, are also paralleled by the “seven thousand” who refused to bow to Jezebel in the time of Elijah.

«Сім тисяч», які повалені під час «години» великого землетрусу, тобто недільного закону, також мають паралель із «сімома тисячами», які відмовилися вклонитися Єзавелі за часів Іллі.

> Yet I have left me seven thousand in Israel, all the knees which have not bowed unto Baal, and every mouth which hath not kissed him. 1 Kings 19:18.

> Та Я залишив собі в Ізраїлі сім тисяч, усі коліна, що не схилилися перед Ваалом, і кожні уста, що не поцілували його. 1 Царів 19:18.

The first reference to seven thousand identifies a faithful group that refused to bow to Jezebel, and the last reference represents a remnant that do bow to Jezebel. When the papacy conquers the glorious land (the earth beast of Revelation thirteen), at the Sunday law, one class is “overthrown” and another class escapes the hand of Babylon’s control, for the message to come out of Babylon then begins.

Перша згадка про сім тисяч вказує на вірну групу, яка відмовилася вклонятися Єзавелі, а остання згадка представляє останок, який вклоняється Єзавелі. Коли папство підкорить прекрасний край (звір із землі з тринадцятого розділу Об'явлення), під час недільного закону, один клас буде «повалений», а інший клас вирветься з-під контролю Вавилону, бо тоді починається звістка про вихід із Вавилону.

> He shall enter also into the glorious land, and many countries shall be overthrown: but these shall escape out of his hand, even Edom, and Moab, and the chief of the children of Ammon. Daniel 11:41.

> Він також увійде в славний край, і багато країн буде повалено; але ці врятуються від його руки: Едом, і Моав, і головні з синів Аммона. Даниїла 11:41.

The word “countries” is an added word, for many countries are not “overthrown” at the Sunday law, but many individual Seventh-day Adventists are, for at that point they are the only ones held accountable to the light of the third angel. They are the “many,” for they were those called to be among those that received the seal of God, but they rejected that calling.

Слово «countries» — додане слово, адже багато країн не «повалені» за недільного закону, але багато окремих адвентистів сьомого дня — таки «повалені», бо в той момент вони єдині підзвітні світлу третього ангела. Вони — ті «багато», бо були тими, кого покликали бути серед тих, які отримали Божу печатку, але відкинули те покликання.

> And he saith unto him, Friend, how camest thou in hither not having a wedding garment? And he was speechless. Then said the king to the servants, Bind him hand and foot, and take him away, and cast him into outer darkness; there shall be weeping and gnashing of teeth. For many are called, but few are chosen. Matthew 22:12–14.

> І він сказав йому: Друже, як ти ввійшов сюди без весільного одягу? І він занімів. Тоді цар сказав слугам: Зв’яжіть йому руки й ноги, візьміть його та вкиньте у зовнішню темряву; там буде плач і скрегіт зубів. Бо багато покликаних, але мало вибраних. Матвія 22:12–14.

The deception of the princes and presidents in Daniel chapter six is identifying the punishment of the religious power that deceives the state power.

Обман князів і президентів у шостому розділі книги Даниїла вказує на покарання релігійної влади, яка вводить в оману державну владу.

> And the king commanded, and they brought those men which had accused Daniel, and they cast them into the den of lions, them, their children, and their wives; and the lions had the mastery of them, and brake all their bones in pieces or ever they came at the bottom of the den. Daniel 6:24.

> І цар наказав, і привели тих мужів, які звинуватили Даниїла, і кинули їх до лев’ячої ями — їх самих, їхніх дітей та їхніх жінок; і леви оволоділи ними й поламали всі їхні кістки на друзки, ще перш ніж вони досягли дна ями. Даниїла 6:24.

We shall continue the book of Daniel in the next article.

Ми продовжимо книгу Даниїла в наступній статті.

> And what shall I more say? for the time would fail me to tell of Gedeon, and of Barak, and of Samson, and of Jephthae; of David also, and Samuel, and of the prophets: Who through faith subdued kingdoms, wrought righteousness, obtained promises, stopped the mouths of lions. Hebrews 11:32, 33.

> І що ще скажу? Бо не вистачило б мені часу, щоб розповісти про Гедеона, і про Варака, і про Самсона, і про Єфту; а також про Давида, і Самуїла, і про пророків: які вірою підкорювали царства, чинили праведність, одержували обітниці, затуляли пащі левів. До Євреїв 11:32, 33.

Back to Articles