Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Thirty-Three

Книга пророка Йоіла і лаодикійська Церква адвентистів сьомого дня — Номер тридцять три

Number Thirty-Three

Число тридцять три

Author

Jeff Pippenger

Published

January 21, 2026

Formats

PDF
Word

At the Sunday law the one hundred and forty-four thousand prophetically meet the eleventh-hour workers. The one hundred and forty-four thousand are already sealed, and are then calling for the great multitude to come out of Babylon and to stand with them for the seventh-day Sabbath. Judgment for God’s house ends at the Sunday law, and judgment then moves unto the Gentiles, the great multitude—God’s other flock. Revelation seven identifies both groups, and in the fifth seal the martyrs from the Dark Ages ask “how long” until God judges the papal power for their martyrdom? They are told to rest in their graves until a second group of martyrs of papal persecution is made up, and they are given white robes. The great multitude of Revelation chapter seven wear white robes, for they represent the second group of papal martyrs in the soon-coming Sunday law crisis. Revelation seven and the fifth seal address these two groups, as does the churches of Smyrna and Philadelphia. Smyrna represents the martyrs of the final papal blood bath, and Philadelphia the one hundred and forty-four thousand.

За часу недільного закону сто сорок чотири тисячі пророчо зустрічаються з робітниками одинадцятої години. Сто сорок чотири тисячі вже запечатані й тоді закликають велику множину вийти з Вавилону та стати разом із ними на захист суботи сьомого дня. Суд над Божим домом завершується з настанням недільного закону, а відтак суд переходить до поган, до великої множини — іншої Божої отари. Сьомий розділ Об’явлення окреслює обидві групи, а в п’ятій печаті мученики Темних віків питають: «Доки?» — аж доки Бог не звершить суд над папською владою за їхнє мучеництво. Їм сказано спочити у своїх могилах, доки не доповниться друга група мучеників папського переслідування, і їм дано білі шати. Велика множина з сьомого розділу Об’явлення зодягнена в білі шати, бо вона представляє другу групу папських мучеників у близькій кризі недільного закону. Сьомий розділ Об’явлення та п’ята печать розглядають ці дві групи, як і церкви Смирни та Філадельфії. Смирна представляє мучеників останньої папської кривавої різанини, а Філадельфія — сто сорок чотири тисячі.

Peter is at the third hour at Caesarea Philippi, and after “six days,” not six hours, he would be at the edge of the Sunday law, which is the ninth hour.

Петро перебуває в Кесарії Филиповій на третій годині, і після «шести днів», а не шести годин, він буде на межі недільного закону, який є дев’ятою годиною.

> And after six days Jesus taketh Peter, James, and John his brother, and bringeth them up into an high mountain apart, And was transfigured before them: and his face did shine as the sun, and his raiment was white as the light. And, behold, there appeared unto them Moses and Elias talking with him. Matthew 17:1–3.

> І після шести днів Ісус узяв Петра, Якова та Івана, брата його, і вивів їх на високу гору осібно. І преобразився перед ними: і обличчя Його засяяло, як сонце, а одежа Його стала білою, як світло. І ось з’явилися їм Мойсей і Ілля, що розмовляли з Ним. Матвія 17:1-3.

At the Sunday law the one hundred and forty-four thousand prophetically meet the great multitude. Elijah represents the one hundred and forty-four thousand who do not taste of death, and Moses represents those who die in the Lord. They are standing with Christ at the Sunday law, which is where Christ anoints His kingdom of glory as He established His kingdom of grace at the cross. If you are still engaged in the logic we are setting forth in connection with the six-hour period from the third to ninth hour, then it is necessary to see something that is a very special illustration.

При недільному законі сто сорок чотири тисячі пророчо зустрічаються з великою громадою. Ілля представляє сто сорок чотири тисячі, які не скуштують смерті, а Мойсей представляє тих, хто помирає в Господі. Вони стоять із Христом при недільному законі, де Христос помазує Своє Царство слави, так само, як Він встановив Своє Царство благодаті на хресті. Якщо ви й далі тримаєтеся логіки, яку ми викладаємо у зв’язку з шестигодинним періодом від третьої до дев’ятої години, то необхідно побачити одну дуже особливу ілюстрацію.

The third hour of Caesarea Philippi is the alpha of the ninth hour’s omega of Caesarea Maritima. I am identifying that not six hours, but six days later, Peter is at the Mount of Transfiguration, that also illustrates the history that culminates at the Sunday law, which is the ninth hour. The six-day period aligns with the six-hour period, but only as a fractal of Caesarea to Caesarea. What is very special is that this phenomenon of a fractal of the history being within the history of the six-hour period is exactly what happens when you consider the Pentecostal season. The six hours from the death of Christ unto Pentecost is a fractal of the period of the cross unto 34 AD, when the sacred week concluded and the gospel went to the Gentiles.

Третя година Кесарії Філіппової є альфою омеги дев’ятої години Кесарії Приморської. Я зазначаю, що не через шість годин, а через шість днів Петро перебуває на Горі Преображення, що також ілюструє історію, яка кульмінує в недільному законі, який є дев’ятою годиною. Шестиденний період узгоджується із шестигодинним періодом, але лише як фрактал від Кесарії до Кесарії. Особливо примітним є те, що це явище — фрактал історії, який міститься всередині історії шестигодинного періоду, — є саме тим, що відбувається, коли розглядати п’ятидесятницький період. Шість годин від смерті Христа до П’ятидесятниці є фракталом періоду від хреста до 34 р. по Р. Х., коли завершився священний тиждень і Євангеліє було звернене до язичників.

> “Now pride and envy closed the door against the light. If the reports brought by the shepherds and the wise men were credited, they would place the priests and rabbis in a most unenviable position, disproving their claim to be the exponents of the truth of God. These learned teachers would not stoop to be instructed by those whom they termed heathen. It could not be, they said, that God had passed them by, to communicate with ignorant shepherds or uncircumcised Gentiles. They determined to show their contempt for the reports that were exciting King Herod and all Jerusalem. They would not even go to Bethlehem to see whether these things were so. And they led the people to regard the interest in Jesus as a fanatical excitement. Here began the rejection of Christ by the priests and rabbis. From this point their pride and stubbornness grew into a settled hatred of the Saviour. While God was opening the door to the Gentiles, the Jewish leaders were closing the door to themselves.” The Desire of Ages, 62.

> Тепер гордість і заздрість зачинили двері перед світлом. Якби звісткам, принесеним пастухами та мудрецями, було повірено, це поставило б священиків і рабинів у вкрай незавидне становище, спростувавши їхню претензію бути виразниками Божої істини. Ці вчені учителі не принизилися б до того, щоб учитися в тих, кого вони називали язичниками. Цього не могло бути, говорили вони, щоб Бог обминув їх, аби спілкуватися з неосвіченими пастухами чи необрізаними язичниками. Вони постановили виявити свою зневагу до звісток, які збуджували царя Ірода й увесь Єрусалим. Вони навіть не схотіли піти до Віфлеєма, щоб побачити, чи так це є. І вони наставляли народ вважати інтерес до Ісуса фанатичним збудженням. Тут почалося відкидання Христа священиками та рабинами. З цього моменту їхня гордість і впертість переросли у вкорінену ненависть до Спасителя. У той час як Бог відчиняв двері для язичників, юдейські провідники зачиняли двері для самих себе. Бажання віків, 62.

In the midst of the sacred week Christ was crucified. Three and a half years later Stephen was stoned and Cornelius called for Peter. Three and a half years after the cross, probation is fully finished for ancient Israel. Stephen then looked into heaven and saw Christ standing, which is the symbol of the close of probation in Daniel twelve verse one. The door closed for ancient Israel and opened for the Gentiles.

Посеред священної седмиці Христа було розп’ято. Через три з половиною роки потому Стефана було побито камінням, а Корнилій покликав Петра. Через три з половиною роки після Хреста випробувальний час для стародавнього Ізраїлю цілковито завершився. Тоді Стефан поглянув у небо й побачив Христа, який стояв; це є символом закриття випробувального часу у Даниїла, дванадцятому розділі, першому вірші. Двері для стародавнього Ізраїлю зачинилися, а для язичників відчинилися.

In the period from the death of Christ at the ninth hour to the death of Stephen and Peter’s calling at the ninth hour, Cornelius and Stephen are two witnesses that the twelve hundred and sixty prophetic days were fulfilled. From the ninth hour of death to the ninth hour of death, was 1,260 prophetic days. The ninth hour of death unto the ninth hour of Pentecost identifies a fractal of the 1,260 days, in the space of fifty-two days.

У період від смерті Христа о дев’ятій годині до смерті Стефана та покликання Петра о дев’ятій годині Корнилій і Стефан є двома свідками того, що тисяча двісті шістдесят пророчих днів сповнилися. Від дев’ятої години смерті до дев’ятої години смерті минуло 1 260 пророчих днів. Проміжок від дев’ятої години смерті до дев’ятої години П’ятидесятниці означує фрактал 1 260 днів у проміжку п’ятдесяти двох днів.

The fractal that was the Pentecostal season is at the beginning of those 1,260 days, and at the end of those days Peter is prophetically located at both the third and ninth hour in Caesarea. The two Caesarea’s represent the alpha and omega of a prophetic six-hour period. Within the prophetic six-hour period of the two Caesarea’s, Peter travels for six days and gets to the Mount of Transfiguration. The Mount represents the sealing that culminates at the Sunday law, which is where the church triumphant is lifted up above all the mountains. Those six days represent the six-hour period from Caesarea to Caesarea and are a fractal within the period, as was the Pentecostal season a fractal at the beginning of the very same sacred period.

Фрактал, яким був П’ятдесятницький період, перебуває на початку тих 1 260 днів, а наприкінці тих днів Петро пророчо перебуває водночас у третю й дев’яту годину в Кесарії. Дві Кесарії репрезентують альфу й омегу пророчого шестигодинного періоду. У межах пророчого шестигодинного періоду двох Кесарій Петро подорожує шість днів і досягає гори Преображення. Гора репрезентує запечатлення, що кульмінує на недільному законі, де Церква Тріумфуюча піднесена понад усі гори. Ті шість днів репрезентують шестигодинний період від Кесарії до Кесарії й є фракталом усередині періоду, як і П’ятдесятницький період був фракталом на початку того самого сакрального періоду.

The beginning fractal was a fulfillment of the Spring feasts associated with the Pentecostal season. The ending fractal of Caesarea Philippi to the Mount of Transfiguration is also prophetically tied together with the sacred week. At the Mount the Father spoke, as He had done at Christ’s baptism, and as He would just before the cross. The Father audibly spoke three times from the start of the sacred week unto the cross. Once at the baptism, then at the Mount of Transfiguration and then He spoke in the shadow of the approaching cross.

Початковий фрактал був сповненням весняних свят, пов’язаних із періодом П’ятдесятниці. Завершальний фрактал від Кесарії Пилипа до Гори Преображення також пророчо пов’язаний зі священним тижнем. На Горі Отець промовив, як Він це зробив при Хрещенні Христа, і як Він мав промовити незадовго до Хреста. Отець вголос промовляв тричі від початку священного тижня аж до Хреста. Один раз — при Хрещенні, потім — на Горі Преображення, а потім Він промовив у тіні Хреста, що наближався.

The cross is the omega of the 1,260 days that began at His baptism. The baptism and the cross are specific waymarks of the sacred week of Daniel nine, thus identifying the Mount of Transfiguration as part of the sacred week. If the first and last fulfill waymarks of the prophecy of the sacred week, then the middle waymark must of prophetic necessity do the same.

Хрест є омегою 1 260 днів, що розпочалися Його хрещенням. Хрещення і хрест є конкретними віхами священного тижня дев’ятого розділу книги Даниїла, тим самим визначаючи Гору Преображення як частину священного тижня. Якщо перша і остання становлять віхи пророцтва про священний тиждень, то й середня віха з пророчої необхідності має так само становити віху цього пророцтва.

The baptism is the first angel; the Mount of Transfiguration is the second and the cross is the third. At the Mount, God identified Moses and Elijah as waymarks of the remnant church. The application is tied together with the threefold symbol of Peter, James and John. There were three times that Jesus took Peter, James and John with Him. The first time it was the resurrection of Jairus’ daughter, the second was the Transfiguration and the third was Gethsemane. The first time Peter, James and John witnessed a resurrected twelve-year-old virgin.

Хрещення — перший ангел; Гора Преображення — другий, а хрест — третій. На Горі Преображення Бог визначив Мойсея й Іллю як віхи церкви останку. Це застосування пов’язується тричленним символом Петра, Якова та Івана. Було три випадки, коли Ісус брав із Собою Петра, Якова та Івана. Першого разу це було воскресіння дочки Яіра, другого — Преображення, третього — Гефсиманія. Першого разу Петро, Яків та Іван стали свідками воскресіння дванадцятирічної діви.

> And it came to pass, that, when Jesus was returned, the people gladly received him: for they were all waiting for him. And, behold, there came a man named Jairus, and he was a ruler of the synagogue: and he fell down at Jesus’ feet, and besought him that he would come into his house: For he had one only daughter, about twelve years of age, and she lay a dying. But as he went the people thronged him. Luke 8:40–42.

> І сталося, коли Ісус повернувся, люди з радістю прийняли Його, бо всі чекали Його. І ось прийшов чоловік, на ім'я Яір, начальник синагоги; і, впавши до ніг Ісуса, благав Його, щоб Він увійшов до його дому; бо він мав одну-єдину дочку, близько дванадцяти років, і вона лежала при смерті. А коли Він ішов, народ тиснувся до Нього. Лука 8:40–42.

The name Jairus means “the enlightener” and “to be luminous and glorious.” Of the three times when Peter, James and John were exclusively guests of Christ, this was the first time, and Jairus’ represents the first angel who lightens the earth with its glory. The twelve-year old virgin represents the virgins who are to be resurrected as the one hundred and forty-four thousand. Christ reached the home of the virgin daughter, after His interaction of a woman who had an issue of blood for twelve years.

Ім’я Яіра означає «просвітитель» і «бути сяйливим та славним». Із трьох випадків, коли Петро, Яків та Іван були допущені Христом наодинці, це був перший випадок, і Яір репрезентує першого ангела, який освітлює землю своєю славою. Дванадцятирічна діва репрезентує дів, які мають бути воскресені як сто сорок чотири тисячі. Христос прибув до дому дочки-діви після Його зустрічі з жінкою, яка протягом дванадцяти років страждала від кровотечі.

> And a woman having an issue of blood twelve years, which had spent all her living upon physicians, neither could be healed of any, Came behind him, and touched the border of his garment: and immediately her issue of blood stanched. Luke 8:43, 44.

> І жінка, що дванадцять років страждала на кровотечу, яка витратила весь свій достаток на лікарів і не могла бути зцілена ніким, підійшла ззаду до Нього і доторкнулася до краю Його одежі; і негайно зупинилася її кровотеча. Луки 8:43, 44.

A twelve-year old virgin is identified, and then in the next verse a woman who has a blood issue for twelve years is then identified. The woman had the issue of blood the entire life of the virgin. Jesus was about to pass by the woman with the issue of blood, in order to reach the virgin daughter. The woman represents the first angel’s message as represented by the message to Laodicea. Christ was about to resurrect and raise the virgin to life, and the sick woman, the Laodicean woman, still had a brief opportunity to touch Divinity. A child represents the last generation, and Jesus is passing by a sickly woman, Laodicea to raise up the virgin of the last days. When the virgin is resurrected, the woman has been either healed or passed by.

Спочатку згадується дванадцятилітня діва, а в наступному вірші — жінка, що має кровотечу вже дванадцять років. Жінка страждала на кровотечу протягом усього життя цієї діви. Ісус мав пройти повз жінку з кровотечею, щоб дістатися до діви-доньки. Жінка уособлює звістку першого ангела, як вона представлена в посланні до Лаодикії. Христос мав ось-ось воскресити й повернути діву до життя, а хвора жінка, лаодикійська жінка, ще мала короткочасну можливість доторкнутися до Божества. Дитя символізує останнє покоління, і Ісус проходить повз недужу жінку, Лаодикію, щоб підняти діву останніх днів. Коли діву буде воскреслено, жінка або зцілена, або оминута.

A characteristic of the first angel is fear, and there are two types of fear.

Однією з характеристик першого ангела є страх, і існують два види страху.

> While he yet spake, there cometh one from the ruler of the synagogue’s house, saying to him, Thy daughter is dead; trouble not the Master. But when Jesus heard it, he answered him, saying, Fear not: believe only, and she shall be made whole. Luke 8:49, 50.

> Коли Він ще говорив, приходить хтось із дому начальника синагоги й каже йому: Дочка твоя померла; не турбуй Учителя. А Ісус, почувши це, відповів йому, кажучи: Не бійся; тільки віруй, і вона буде зцілена. Луки 8:49, 50.

Then Peter, James and John go into the room where the resurrection, symbolized by Christ’s baptism, represented the empowerment of the first and third angels. The Mount of Transfiguration is the second time Peter, James and John are witnesses. The Mount of Transfiguration is the second angel, and when Christ took the same disciples to Gethsemane, it represented the third angel. At the second step, the Mount of Transfiguration there is a “doubling,” for the waymark of the Mount is the middle of the three times that the Father spoke. The first was at His baptism, which aligns with the resurrection of the twelve-year-old virgin, the second was the Mount, and the third was just before the cross. The three times the Father spoke and the three times the three disciples went by themselves with Jesus are tied together by the fact that the second waymark in either line is the Mount of Transfiguration.

Тоді Петро, Яків та Іван входять до кімнати, де воскресіння, символізоване хрещенням Христа, представляло наділення силою першого і третього ангелів. Гора Преображення — це другий раз, коли Петро, Яків та Іван стають свідками. Гора Преображення — це другий ангел, а коли Христос повів тих самих учнів у Гетсиманію, це представляло третього ангела. На другому етапі, на Горі Преображення, відбувається «подвоєння», адже ця віха займає середнє місце серед трьох випадків, коли Отець промовляв. Перший був під час Його хрещення, що узгоджується з воскресінням дванадцятирічної діви, другий — Гора Преображення, а третій — безпосередньо перед хрестом. Три рази, коли Отець промовляв, і три випадки, коли троє учнів наодинці йшли з Ісусом, пов’язані між собою тим, що другою віхою в обох лініях є Гора Преображення.

> And when he came into the house, he suffered no man to go in, save Peter, and James, and John, and the father and the mother of the maiden. And all wept, and bewailed her: but he said, Weep not; she is not dead, but sleepeth. And they laughed him to scorn, knowing that she was dead. And he put them all out, and took her by the hand, and called, saying, Maid, arise. And her spirit came again, and she arose straightway: and he commanded to give her meat. And her parents were astonished: but he charged them that they should tell no man what was done. Luke 8:51–56.

> І коли він увійшов у дім, не дозволив нікому ввійти, окрім Петра, Якова та Івана, і батька й матері дівчини. І всі плакали й оплакували її; але він сказав: Не плачте; вона не померла, а спить. І глузували з нього, знаючи, що вона померла. А він, виславши всіх, узяв її за руку і покликав, кажучи: Дівчино, встань. І дух її повернувся, і вона відразу встала; і він звелів дати їй їсти. І батьки її були вражені; але він наказав їм нікому не розповідати про те, що сталося. Лука 8:51-56.

Peter, James and John witness the first angel at the resurrection of the virgin, who had been asleep, as was Lazarus. When she awoke, she immediately rose and was given food. When Elijah and Moses are resurrected in Revelation eleven, they immediately rise, and then the Holy Spirit is poured out without measure, representing the virgin’s food. The Mount of Transfiguration was six days after Caesarea Philippi, except when Luke records the events.

Петро, Яків і Іван є свідками першого ангела при воскресінні Діви, що була заснула, як і Лазар. Коли вона пробудилася, негайно підвелася, і їй було дано поживу. Коли Ілля та Мойсей воскресають в одинадцятому розділі Об’явлення, вони негайно встають, а тоді Дух Святий виливається без міри, означаючи поживу Діви. Гора Преображення була через шість днів після Кесарії Филипової, за винятком оповіді Луки.

> And it came to pass about an eight days after these sayings, he took Peter and John and James, and went up into a mountain to pray. And as he prayed, the fashion of his countenance was altered, and his raiment was white and glistering. And, behold, there talked with him two men, which were Moses and Elias. Luke 9:28–30.

> І сталося приблизно через вісім днів після цих слів, Він узяв Петра, Івана та Якова і зійшов на гору помолитися. І коли Він молився, вигляд Його обличчя перемінився, а одежа Його стала біла та сяйлива. І ось з Ним розмовляли двоє мужів — це були Мойсей та Ілля. Луки 9:28–30.

Matthew and Mark both say decisively “after six days,” and Luke says “about” eight days. The Bible authors employed two reckonings of time; one called inclusive and the other exclusive. At first glance it might appear as contradictions, but the fact that Luke said “about” identifies that he was speaking in inclusive terms, and when Matthew and Mark say, “after six days,” they are identifying that they were counting whole days, and not the day that started the eight-day period, or the day that ended the eight-day period. The difference produces two numerical symbols of the same period; one is the number eight and the other is the six days.

І Матвій, і Марко чітко кажуть: «після шести днів», а Лука каже «близько» восьми днів. Біблійні автори користувалися двома способами відліку часу: один називається інклюзивним, а інший — ексклюзивним. На перший погляд це може видаватися суперечностями, проте те, що Лука вживає «близько», свідчить, що він користується інклюзивним способом відліку, а коли Матвій і Марко кажуть: «після шести днів», вони тим самим означають, що рахували повні дні, ані день, яким починався восьмиденний період, ані день, яким завершувався восьмиденний період. Ця різниця породжує два числові символи того самого періоду: один — число вісім, інший — шість днів.

What is established with the two testimonies of the six or eight day period from Caesarea Philippi and the Mount of Transfiguration is that in the period when Christ seals the one hundred and forty-four thousand, the number eight represents the eight souls on Noah’s Ark, and the six represents the sixth church of Philadelphia, who is destined to be the church that is the eighth, that is of the seven. They are transformed into the eighth at the glorification of Moses, Elijah and Christ. The glorification on the mountain is also typified by the glorification on the mountain in the history of Moses.

Два свідчення про шестиденний або восьмиденний період у розповіді від Кесарії Пилипа до Гори Преображення встановлюють, що в період, коли Христос запечатує сто сорок чотири тисячі, число вісім репрезентує вісім душ у Ноївому ковчезі, а шість — Філадельфійську, шосту церкву, якій призначено бути церквою, що є восьмою і від семи. Вони стають восьмою під час прославлення Мойсея, Іллі та Христа. Прославлення на горі також має прообраз у прославленні на горі в історії Мойсея.

When Moses ascended the mountain he took seventy elders and Joshua with him.

Коли Мойсей зійшов на гору, він узяв із собою сімдесятьох старійшин та Ісуса Навина.

> Then went up Moses, and Aaron, Nadab, and Abihu, and seventy of the elders of Israel: And they saw the God of Israel: and there was under his feet as it were a paved work of a sapphire stone, and as it were the body of heaven in his clearness. And upon the nobles of the children of Israel he laid not his hand: also they saw God, and did eat and drink. And the Lord said unto Moses, Come up to me into the mount, and be there: and I will give thee tables of stone, and a law, and commandments which I have written; that thou mayest teach them.

> Тоді зійшли Мойсей і Аарон, Надав та Авігу, і сімдесят із старійшин Ізраїля. І вони бачили Бога Ізраїлевого; і під Його ногами було ніби мощення із сапфірового каменю, і ніби саме небо в ясності своїй. На вельмож синів Ізраїлевих Він не простягнув Своєї руки; також вони бачили Бога, і їли та пили. І сказав Господь до Мойсея: Зійди до Мене на гору і перебувай там; і Я дам тобі кам’яні таблиці, і закон, і заповіді, які Я написав, щоб ти навчав їх.

> And Moses rose up, and his minister Joshua: and Moses went up into the mount of God. And he said unto the elders, Tarry ye here for us, until we come again unto you: and, behold, Aaron and Hur are with you: if any man have any matters to do, let him come unto them.

> І встав Мойсей, і служитель його, Ісус Навин; і Мойсей піднявся на гору Божу. І сказав він старійшинам: Побудьте тут для нас, аж поки ми повернемося до вас; ось Аарон і Хур з вами; якщо хто матиме якусь справу, нехай приходить до них.

> And Moses went up into the mount, and a cloud covered the mount. And the glory of the Lord abode upon mount Sinai, and the cloud covered it six days: and the seventh day he called unto Moses out of the midst of the cloud. And the sight of the glory of the Lord was like devouring fire on the top of the mount in the eyes of the children of Israel. And Moses went into the midst of the cloud, and gat him up into the mount: and Moses was in the mount forty days and forty nights. Exodus 24:9–18.

> І Мойсей піднявся на гору, і хмара покрила гору. І слава Господня перебувала на горі Сінай, і хмара покривала її шість днів; а сьомого дня Він покликав Мойсея з-посеред хмари. І вид слави Господньої був, як вогонь, що пожирає, на вершині гори в очах синів Ізраїлевих. І Мойсей увійшов у середину хмари та піднявся на гору: і був Мойсей на горі сорок днів і сорок ночей. Вихід 24:9–18.

The first angel’s message was the resurrection of Jairus’ daughter, aligning with Christ’s baptism. Then six days later, came the Mount of Transfiguration which is the second angel, that led to the cross, which is the third angel. As the second angel, the Mount has a double witness, in that the speaking of the Father at the Mount, connects with a second line of the three. The three times Peter, James and John were exclusive guests of Christ, and the three times the Father spoke, both identify the second manifestation of the Father’s voice, and the second time Jesus took Peter, James and John was the Mount of Transfiguration. The second waymark of the Mount has a double witness of the Father’s voice and the three disciples, for the second message always identifies a “doubling.”

Першою ангельською вісткою було воскресіння доньки Яіра, що узгоджується з хрещенням Христа. Потім, через шість днів, настала Гора Преображення, яка є другим ангелом і привела до хреста, який є третім ангелом. Як другий ангел, Гора має подвійне свідчення, оскільки те, що Отець промовив на Горі, пов’язується з другою з трьох ліній. Три рази, коли Ісус брав із Собою лише Петра, Якова й Івана, і три рази, коли промовляв Отець, — обидві ці послідовності ідентифікують друге виявлення голосу Отця; а вдруге, коли Ісус узяв Петра, Якова й Івана, це була Гора Преображення. Друга віха Гори має подвійне свідчення голосу Отця і трьох учнів, бо друга вістка завжди позначає «подвоєння».

The six-hour-period between the evening and morning sacrifices, which is represented by Matthew and Marks’ six days from Caesarea Philippi and the Mount, are represented by Moses’ six days, until he is called into the cloud on the seventh day.

Шестигодинний період між вечірніми та ранковими жертвоприношеннями, який у Матвія та Марка представлено шістьма днями від Кесарії Филипової до Гори, представлено шістьма днями Мойсея, аж поки сьомого дня його не покличуть у хмару.

The line begins with the tarrying time of the second angel, as Moses instructs the seventy elders to “tarry” until he returns. The first six-days in the line are isolated, but still form part of the overall 46 days. The six days are a period that leads to the third test, represented by forty days. The 46 days symbolize the temple, the sixth days are the six hours from Christ’s death to Pentecost, the six hours from His crucifixion to His death, the six hours of Caesarea to Caesarea and the six hours of Peter in the upper room to the temple. Moses is receiving the Law of the covenant, and getting the instructions upon how to raise the temple. Though the Bible says no man has seen God, the elders “saw the God of Israel.” The glorification of God on the mount with Moses and the elders typified the glorification on the Mount of Transfiguration. Both contain the six-day period. Moses’ line includes the tarrying time of the second angel and the full forty-six days representing the temple. The forty days he received the law, represents the sealing.

Лінія починається періодом очікування другого ангела, коли Мойсей повеліває сімдесятьом старійшинам «чекати», доки він повернеться. Перші шість днів у лінії ізольовані, але все ж становлять частину загальних 46 днів. Ці шість днів є періодом, що веде до третього випробування, представленого сорока днями. 46 днів символізують храм; шість днів — це шість годин від смерті Христа до П’ятидесятниці, шість годин від Його розп’яття до Його смерті, шість годин від Кесарії до Кесарії і шість годин від Петра в горниці до храму. Мойсей отримує Закон завіту і настанови щодо того, як звести храм. Хоча Біблія говорить, що ніхто не бачив Бога, старійшини «бачили Бога Ізраїля». Прославлення Бога на горі з Мойсеєм і старійшинами було прообразом прославлення на Горі Преображення. Обидва містять шестиденний період. Лінія Мойсея включає період очікування другого ангела і повні сорок шість днів, що представляють храм. Сорок днів, коли він отримував Закон, представляють запечатування.

Peter was at Caesarea Philippi at the third hour, on his way to Caesarea Maritima at the ninth hour and in six to eight days he is at the Mount, tarrying with Moses’ seventy elders when He sees a vision of the glorified Lord, just as Daniel did in chapter ten. Daniel saw the Lord face to face, as did Gideon and the seventy elders. The Mount of Transfiguration is where the Laodicean movement of the one hundred and forty-four thousand are transformed into the Philadelphian movement of the one hundred and forty-four thousand. They become the eighth church that is the sixth church, thus we see six days and eight days.

Петро був у Кесарії Пилипа о третій годині, у дорозі до Кесарії Приморської — о дев’ятій годині, і через шість до восьми днів він на Горі, перебуваючи із сімдесятьма Мойсеєвими старійшинами, коли Він бачить видіння прославленого Господа, так само, як Даниїл у десятому розділі. Даниїл бачив Господа обличчям до обличчя, як і Гедеон та сімдесят старійшин. Гора Преображення — це місце, де лаодикійський рух ста сорока чотирьох тисяч перетворюється на філадельфійський рух ста сорока чотирьох тисяч. Вони стають восьмою церквою, що є шостою церквою; отже, ми бачимо шість днів і вісім днів.

The six hours from the crucifixion to His death, the six hours of Pentecost, the six hours of Caesarea to Caesarea, the six days to the Mount of Transfiguration and the six days of Moses that led to the forty days are the same line. Between Caesarea Philippi, which is Panium and the Sunday law, the one hundred and forty-four thousand are sealed. That sealing causes a division.

Шість годин від розп’яття до Його смерті, шість годин П’ятидесятниці, шість годин від Кесарії до Кесарії, шість днів до гори Преображення і шість днів Мойсея, що привели до сорока днів, — це одна й та сама лінія. Між Кесарією Філіпповою, тобто Паніумом, і недільним законом запечатуються сто сорок чотири тисячі. Це запечатання спричиняє поділ.

> And I Daniel alone saw the vision: for the men that were with me saw not the vision; but a great quaking fell upon them, so that they fled to hide themselves. Daniel 10:7.

> І я, Даніїл, один бачив видіння; а люди, що були зі мною, не бачили видіння; але великий трепет упав на них, і вони повтікали, щоб сховатися. Даниїла 10:7.

Moses separated from the elders when he said, “Tarry ye here for us, until we come again unto you.” Moses separated from seventy at the tarrying time, and seventy weeks represents probationary time for the former covenant people. When the seventieth week ended, and that seventieth week was the sacred week that Christ confirmed the covenant with many, Christ then fully separated from the former covenant people. The period when the former covenant people could resolve their issue of blood, which for them was believing they were saved by the blood of Abraham, was over and the virgin of twelve years was resurrected to serve. Once the tarrying time began, Moses received the law of the covenant, and the instructions of raising the temple.

Мойсей відділився від старійшин, коли сказав: «Зачекайте нас тут, доки ми знову не повернемося до вас». Мойсей відділився від сімдесятьох у час очікування, і сімдесят тижнів становлять випробувальний час для колишнього завітного народу. Коли закінчився сімдесятий тиждень, а той сімдесятий тиждень був священним тижнем, у який Христос підтвердив завіт з багатьма, тоді Христос остаточно відділився від колишнього завітного народу. Період, упродовж якого колишній завітний народ міг розв’язати своє питання крові, що для них означало віру в те, ніби вони спасенні кров’ю Авраамовою, скінчився, і дівиця дванадцяти літ була воскресена для служіння. Як тільки розпочався час очікування, Мойсей одержав закон завіту та настанови щодо зведення храму.

When Peter, James and John were at the Mount, the sealing of God’s people, and their subsequent raising up as an ensign represents those covenant people as the temple of the one hundred and forty-four thousand. The eleventh-hour workers are then joined to that temple.

Коли Петро, Яків та Іван перебували на горі, запечатання Божого народу та їхнє подальше піднесення як стяг представляють тих людей завіту як храм ста сорока чотирьох тисяч. Тоді до того храму приєднуються працівники одинадцятої години.

> Thus saith the Lord, Keep ye judgment, and do justice: for my salvation is near to come, and my righteousness to be revealed. Blessed is the man that doeth this, and the son of man that layeth hold on it; that keepeth the sabbath from polluting it, and keepeth his hand from doing any evil. Neither let the son of the stranger, that hath joined himself to the Lord, speak, saying, The Lord hath utterly separated me from his people: neither let the eunuch say, Behold, I am a dry tree. For thus saith the Lord unto the eunuchs that keep my sabbaths, and choose the things that please me, and take hold of my covenant; Even unto them will I give in mine house and within my walls a place and a name better than of sons and of daughters: I will give them an everlasting name, that shall not be cut off. Also the sons of the stranger, that join themselves to the Lord, to serve him, and to love the name of the Lord, to be his servants, every one that keepeth the sabbath from polluting it, and taketh hold of my covenant; Even them will I bring to my holy mountain, and make them joyful in my house of prayer: their burnt offerings and their sacrifices shall be accepted upon mine altar; for mine house shall be called an house of prayer for all people.

> Так говорить Господь: Додержуйте суду й чиніть правду, бо близьке Моє спасіння, щоб прийти, і Моя праведність — щоб відкритися. Блажен муж, що це чинить, і син людський, що тримається цього; що стереже суботу, щоб не занечистити її, і стримує свою руку від учинення всякого зла. І нехай не каже син чужинця, що прилучився до Господа: Господь зовсім відлучив мене від Свого народу; і нехай не каже скопець: Ось я дерево сухе. Бо так говорить Господь скопцям, які стережуть Мої суботи, і вибирають те, що до вподоби Мені, і тримаються Мого заповіту: Їм дам у Моїм домі та в межах Моїх мурів місце й ім’я краще, ніж синів і дочок; дам їм вічне ім’я, що не буде відтяте. І чужинців, що прилучаються до Господа, щоб служити Йому й любити Ім’я Господнє, щоб бути Його рабами, кожного, хто стереже суботу, щоб не занечистити її, і тримається Мого заповіту, — їх Я приведу на Мою святу гору і звеселю їх у Моїм домі молитви; їхні всепалення та їхні жертви будуть приємні на Моєму жертовнику, бо Мій дім буде названий домом молитви для всіх народів.

> The Lord God which gathereth the outcasts of Israel saith, Yet will I gather others to him, beside those that are gathered unto him. Isaiah 56:1–8.

> Господь Бог, що збирає вигнанців Ізраїля, говорить: Ще зберу Я до нього інших, понад тих, що вже зібрані до нього. Ісая 56:1-8.

Peter, James and John, as well as Moses represent the “outcasts of Israel,” who are cast out by their brethren which hated them.

Петро, Яків та Іван, а також Мойсей, репрезентують «вигнанців Ізраїля», яких вигнали їхні брати, котрі їх ненавиділи.

> Thus saith the Lord, The heaven is my throne, and the earth is my footstool: where is the house that ye build unto me? and where is the place of my rest?

> Так говорить Господь: Небо — Мій престол, а земля — підніжок для Моїх ніг: де той дім, який ви будуєте для Мене? І де місце Мого відпочинку?

> For all those things hath mine hand made, and all those things have been, saith the Lord: but to this man will I look, even to him that is poor and of a contrite spirit, and trembleth at my word. He that killeth an ox is as if he slew a man; he that sacrificeth a lamb, as if he cut off a dog’s neck; he that offereth an oblation, as if he offered swine’s blood; he that burneth incense, as if he blessed an idol. Yea, they have chosen their own ways, and their soul delighteth in their abominations. I also will choose their delusions, and will bring their fears upon them; because when I called, none did answer; when I spake, they did not hear: but they did evil before mine eyes, and chose that in which I delighted not.

> Бо все те Моя рука створила, і все те постало, — говорить Господь; але на цього Я спогляну: на вбогого й скрушеного духом, і хто тремтить перед Моїм словом. Хто заколює вола — немовби вбиває людину; хто приносить у жертву ягня — наче відтинає шию псові; хто приносить хлібну жертву — немовби приносить свинячу кров; хто воскурює ладан — наче благословляє ідола. Так, вони вибрали свої дороги, і їхня душа тішиться їхніми мерзотами. Я також виберу їхні омани й наведу на них їхні страхи, бо коли Я кликав — ніхто не відповідав, коли Я говорив — вони не слухали, а чинили зло в очах Моїх і вибирали те, в чому Я не мав уподобання.

> Hear the word of the Lord, ye that tremble at his word; Your brethren that hated you, that cast you out for my name’s sake, said, Let the Lord be glorified: but he shall appear to your joy, and they shall be ashamed. Isaiah 66:1–5.

> Послухайте слово Господнє, ви, що тремтите перед Його словом; ваші брати, які ненавиділи вас, що вигнали вас заради Мого Імені, казали: «Нехай прославиться Господь», але Він явиться на вашу радість, а вони осоромляться. Ісая 66:1–5.

The word “joy” occurs numerous times and ways in the Scriptures, as does the word “ashamed.” In the context of Peter’s message from the book of Joel, the shame versus joy is a parallel, such as the wise and the foolish or the wheat and the tares. Shame and joy represent, in the context of Joel, those who have the oil, or the latter rain message, versus those who don’t. It is only when you see this detail that you can get to the deeper meaning of, “Your brethren that hated you, that cast you out for my name’s sake.” Those brethren are those who in Spalding and Magan, page one and two, are the “nominal Adventists, like Judas,” that will “betray us to the Catholics,” “for they hated us on account of the Sabbath, for they could not refute it.” Your brethren that hate you, cast you out over the message of the Sabbath of the land, Moses seven times, which cannot be refuted. The point here is that you get cast out over a doctrinal argument, a debate, as Isaiah calls it, and the doctrinal debate is the message of the latter rain.

Слово "радість" у Писанні трапляється багаторазово й у різний спосіб, так само, як і слово "соромитися". У контексті Петрової звістки з книги Йоіла протиставлення сорому й радості є паралеллю, подібною до мудрих і нерозумних або до пшениці та куколю. Сором і радість у контексті Йоіла представляють тих, хто має єлей, тобто вістку пізнього дощу, на відміну від тих, хто його не має. Лише коли ви побачите цю деталь, ви зможете дійти глибшого значення слів: "Ваші брати, що ненавиділи вас, що вигнали вас заради мого імені". Ті брати — це ті, кого у Сполдинга і Магана, на сторінках першій і другій, названо "номінальними адвентистами, як Юда", які "зрадять нас католикам", "бо вони ненавиділи нас через суботу, бо не могли її спростувати". Ваші брати, що ненавидять вас, виганяють вас через вістку про суботу землі, про Мойсеєве "сім разів", яку неможливо спростувати. Суть тут у тому, що вас виганяють через доктринальну суперечку, "спір", як називає це Ісая, і доктринальною суперечкою є вістка пізнього дощу.

Joel calls that message “new wine,” and if you have that message, you have joy. If you do not have it, you awaken as the drunkards of Joel do to find that the new wine is cut off from your mouth. At that point you are prophetically “ashamed.” The class that has the oil, has joy and the class that has no oil is ashamed. The oil is also new wine, and it is associated with joy. This is why Isaiah says, “Hear the word of the Lord.” One class chooses to hear, and the other hearkens not to the sound of the trumpet. Isaiah specifically identifies the class who hear, when he states, “ye that tremble at his word.” The Lord gathers those who have been cast out over the message that arrived at 9/11, and at the Sunday law, He gathers Isaiah’s eunuchs, who are represented as dry trees. If they will take hold of the covenant, they will no longer be separated from God’s holy mountain.

Йоіл називає ту звістку "новим вином", і якщо ви маєте ту звістку, ви маєте радість. Якщо ж її не маєте, ви прокидаєтеся, як п'яниці у Йоіла, щоб побачити, що нове вино відняте від ваших уст. Тоді ви у пророчому значенні "посоромлені". Клас, що має єлей, має радість, а клас, що не має єлею, посоромлений. Єлей також є новим вином, і він пов'язаний із радістю. Ось чому Ісая каже: "Слухайте слово Господнє." Один клас обирає слухати, а інший не дослухається до звуку сурми. Ісая конкретно окреслює клас, що слухає, коли стверджує: "ви, що тремтите перед Його словом." Господь збирає тих, кого було вигнано через звістку, що прийшла 11 вересня, а за недільного закону Він збирає євнухів Ісаї, які представлені як сухі дерева. Якщо вони триматимуться завіту, вони вже не будуть відділені від Божої святої гори.

A eunuch or a dry tree represent death. A eunuch cannot reproduce and a dry tree has no life. The promise is that if those Gentiles, or eleventh-hour workers will accept the covenant represented by Sabbath, they will have sons and daughters. First He gathers the outcasts of Israel, then lifts those outcasts up as an ensign and then gathers His other flock. The first and second gatherings represent the period from 9/11 unto the Sunday law when the Holy Spirit is sprinkling, and also the period from the Sunday law until Michael stands up and the latter rain is poured out without measure. In both periods the latter rain is a message, which if you have, brings joy, and if you don’t have, brings shame.

Євнух або сухе дерево символізують смерть. Євнух не здатний породжувати потомство, а сухе дерево позбавлене життя. Обітниця полягає в тому, що якщо ті язичники, або робітники одинадцятої години, приймуть завіт, представлений Суботою, вони матимуть синів і дочок. Спершу Він збирає вигнанців Ізраїля, потім підносить тих вигнанців як знамено, а тоді збирає інше Своє стадо. Перше й друге зібрання репрезентують період від 9/11 до недільного закону, коли Дух Святий окроплює, а також період від недільного закону до того, як постане Михаїл і пізній дощ виллється без міри. В обох періодах пізній дощ є посланням, яке, якщо його маєш, приносить радість, а якщо не маєш — приносить сором.

The book of Matthew is divided into three lines, that represent the three angels of Revelation fourteen. Each of the three lines also contain fractals of the three angels. The second line from chapter eleven unto chapter twenty-two is the center, for it is the second angel, which is positioned between the first and third angels. The book of Matthew is itself a center line, when we consider chapters eleven through twenty-two in the context of Genesis and Revelation’s covenant chapters.

Євангеліє від Матвія поділене на три лінії, що репрезентують трьох ангелів чотирнадцятого розділу Одкровення. Кожна з трьох ліній також містить фрактали трьох ангелів. Друга лінія, від одинадцятого розділу до двадцять другого, є центром, бо це другий ангел, розміщений між першим і третім ангелами. Євангеліє від Матвія саме по собі є центральною лінією, коли ми розглядаємо розділи з одинадцятого по двадцять другий у контексті завітних розділів Буття та Одкровення.

The center of the twelve covenant chapters is Matthew’s, and the center line of Matthew’s three lines is found in the same twelve chapters. The center of those twelve chapters is the sealing of the one hundred and forty-four thousand. That center point is represented by three verses, which align with the three center verses of Genesis and Revelation’s twelve covenant chapters.

Центр дванадцяти завітних розділів припадає на Євангеліє від Матвія, а середня лінія з трьох ліній у Матвія міститься в тих самих дванадцяти розділах. Центром тих дванадцяти розділів є запечатування ста сорока чотирьох тисяч. Ця центральна точка представлена трьома віршами, які співвідносні з трьома центральними віршами дванадцяти завітних розділів Книги Буття та Книги Об’явлення.

Peter is a the center point of the center point of the center point, and he represents the first and last Christian bride. That is the signature of Alpha and Omega. Palmoni also placed His signature upon Peter’s name change, when He designed the enigma of Peter’s name in English. Jesus spoke to Peter in Hebrew, and the conversation was recorded in Greek and thereafter put into English. In English, Palmoni named Peter by using the 16th letter of the English alphabet, followed by the 5th letter, that is followed by the 20th, that is followed by the 5th that is followed by the 18th, fully knowing that when He, as Palmoni created the name that would go from Hebrew, to Greek to English. He also designed that the English name would allow an enigma of multiplying those five letters in order to reach the number one hundred and forty-four thousand. Palmoni, who is also the first and the last, designed that the first of those five and last of the five English letters that make up the name Peter are the 16th and 18th letters, for the name Peter was to occur in Matthew 16:18.

Петро є центральною точкою центральної точки центральної точки, і він уособлює першу й останню християнську наречену. Це є підпис Альфи й Омеги. Палмоні також позначив зміну імені Петра Своїм підписом, коли задумав загадку імені Петра англійською мовою. Ісус говорив із Петром єврейською мовою, і розмову було записано грецькою, а згодом передано англійською. Англійською Палмоні назвав Петра, використавши 16-ту літеру англійського алфавіту, за якою йде 5-та, за нею 20-та, за нею 5-та, за нею 18-та, цілком знаючи, що, як Палмоні, Він створював ім’я, яке перейде з єврейської до грецької, а потім до англійської. Він також задумав, щоб англійське ім’я дозволяло загадку множення тих п’яти літер, аби досягти числа сто сорок чотири тисячі. Палмоні, який також є Першим і Останнім, установив, щоб першою з тих п’яти і останньою з тих п’яти англійських літер, що складають ім’я Peter, були 16-та і 18-та літери, бо ім’я Peter мало з’явитися в Матея 16:18.

With all of that about Peter, we still need to address the “golden ratio.” The golden ratio is represented by Matthew 16:18, for the ratio is 1.618. The golden ratio is associated with nature’s fractals, and when Palmoni locates Peter in Matthew 16:18, Palmoni is identifying that the prophetic key that is placed upon the shoulder of Eliakim in Isaiah 22:22, and the prophetic keys that are given to Peter and the church in the passage, includes prophetic fractals.

Попри все це щодо Петра, нам усе ж належить звернутися до «золотої пропорції». Золота пропорція представлена в Матвія 16:18, адже відношення становить 1,618. Золота пропорція пов’язана з фракталами природи, і коли Палмоні знаходить Петра в Матвія 16:18, Палмоні вказує, що пророчий ключ, покладений на рамено Еліякима в Ісаї 22:22, а також пророчі ключі, дані Петрові та церкві в цьому уривку, містять пророчі фрактали.

Caesarea Philippi at the third hour unto Caesarea Maritima at the ninth hour represents a fractal of the third hour when Christ was crucified until the ninth hour of Cornelius sending for Peter. The Pentecostal season from the third hour of the crucifixion until Peter in the temple at Pentecost at the ninth hour, is a fractal of the 1,260 days from the cross to Cornelius. The three times the Father spoke is a fractal of the three angels, as is the three times Jesus took only Peter, James and John. The prophetic information that is encoded into the verses where Peter illustrates the one hundred and forty-four thousand is as profound as any truth has ever been, and yet we have not yet placed Peter at Panium in Daniel eleven.

Від Кесарії Філіппової о третій годині до Кесарії Приморської о дев’ятій годині становить фрактал від третьої години, коли Христа було розіп’ято, до дев’ятої години, коли Корнилій послав по Петра. П’ятдесятницький період від третьої години розп’яття до Петра у храмі на П’ятдесятницю о дев’ятій годині є фракталом 1 260 днів від Хреста до Корнилія. Три рази Отець промовляв — це фрактал трьох ангелів, як і три рази, коли Ісус брав лише Петра, Якова та Івана. Пророча інформація, закодована у віршах, де Петро ілюструє сто сорок чотири тисячі, є такою ж глибокою, як будь-яка істина, яка коли-небудь існувала, і все ж ми ще не розмістили Петра при Паніумі в одинадцятому розділі Даниїла.

We will continue this study in the next article.

Ми продовжимо це дослідження у наступній статті.

> Peter, an apostle of Jesus Christ, to the strangers scattered throughout Pontus, Galatia, Cappadocia, Asia, and Bithynia, Elect according to the foreknowledge of God the Father, through sanctification of the Spirit, unto obedience and sprinkling of the blood of Jesus Christ: Grace unto you, and peace, be multiplied. Blessed be the God and Father of our Lord Jesus Christ, which according to his abundant mercy hath begotten us again unto a lively hope by the resurrection of Jesus Christ from the dead, To an inheritance incorruptible, and undefiled, and that fadeth not away, reserved in heaven for you, Who are kept by the power of God through faith unto salvation ready to be revealed in the last time.

> Петро, апостол Ісуса Христа, — переселенцям, розсіяним по Понту, Галатії, Каппадокії, Азії та Віфінії, обраним за напередзнанням Бога Отця, через освячення Духа, до послуху й окроплення кров’ю Ісуса Христа: Благодать вам і мир нехай примножаться. Благословенний Бог і Отець Господа нашого Ісуса Христа, який за своєю великою милістю відродив нас знову до живої надії через воскресіння Ісуса Христа з мертвих, до спадщини нетлінної, непорочної й нев’янучої, збереженої на небесах для вас, які силою Божою бережені через віру для спасіння, готового відкритися в останній час.

> Wherein ye greatly rejoice, though now for a season, if need be, ye are in heaviness through manifold temptations: That the trial of your faith, being much more precious than of gold that perisheth, though it be tried with fire, might be found unto praise and honour and glory at the appearing of Jesus Christ: Whom having not seen, ye love; in whom, though now ye see him not, yet believing, ye rejoice with joy unspeakable and full of glory: Receiving the end of your faith, even the salvation of your souls.

> У цьому ви вельми радієте, хоч нині, на деякий час, якщо потрібно, ви засмучені різноманітними випробуваннями, щоб випробуваність вашої віри, набагато дорожча від золота, що гине, хоч воно й випробовується вогнем, виявилася на хвалу, честь і славу при з’явленні Ісуса Христа; Якого, не бачивши, ви любите; у Нього, хоч нині Його не бачите, але віруючи, ви радієте радістю невимовною і сповненою слави, досягаючи кінця вашої віри, а саме спасіння душ ваших.

> Of which salvation the prophets have enquired and searched diligently, who prophesied of the grace that should come unto you: Searching what, or what manner of time the Spirit of Christ which was in them did signify, when it testified beforehand the sufferings of Christ, and the glory that should follow. Unto whom it was revealed, that not unto themselves, but unto us they did minister the things, which are now reported unto you by them that have preached the gospel unto you with the Holy Ghost sent down from heaven; which things the angels desire to look into.

> Про яке спасіння допитувалися й ретельно досліджували пророки, що пророкували про благодать, призначену вам, — досліджуючи, на який або на який саме час вказував Дух Христів, що перебував у них, коли заздалегідь свідчив про Христові страждання та славу, що мала по них настати. Їм було відкрито, що не собі самим, а нам вони служили тим, що нині сповіщено вам тими, які проповідували вам Євангеліє Святим Духом, з неба посланим; у що й ангели бажають заглянути.

> Wherefore gird up the loins of your mind, be sober, and hope to the end for the grace that is to be brought unto you at the revelation of Jesus Christ; As obedient children, not fashioning yourselves according to the former lusts in your ignorance: But as he which hath called you is holy, so be ye holy in all manner of conversation; Because it is written, Be ye holy; for I am holy.

> Тому підпережіть чресла вашого розуму, будьте тверезі й покладайте цілковиту надію на благодать, що буде вам принесена при об’явленні Ісуса Христа; як слухняні діти, не уподібнюйтеся колишнім пожадливостям у вашому невіданні; але як Святий Той, Хто покликав вас, так і самі будьте святі в усякому поводженні; бо написано: Будьте святі, бо Я святий.

> And if ye call on the Father, who without respect of persons judgeth according to every man’s work, pass the time of your sojourning here in fear: Forasmuch as ye know that ye were not redeemed with corruptible things, as silver and gold, from your vain conversation received by tradition from your fathers; But with the precious blood of Christ, as of a lamb without blemish and without spot: Who verily was foreordained before the foundation of the world, but was manifest in these last times for you, Who by him do believe in God, that raised him up from the dead, and gave him glory; that your faith and hope might be in God. Seeing ye have purified your souls in obeying the truth through the Spirit unto unfeigned love of the brethren, see that ye love one another with a pure heart fervently: Being born again, not of corruptible seed, but of incorruptible, by the word of God, which liveth and abideth forever. For all flesh is as grass, and all the glory of man as the flower of grass. The grass withereth, and the flower thereof falleth away: But the word of the Lord endureth forever. And this is the word which by the gospel is preached unto you. 1 Peter 1:1–25.

> І коли ви призиваєте Отця, Який, не віддаючи нікому переваги, судить кожного за його ділами, провадьте час вашого тимчасового перебування тут у страху; знаючи, що ви викуплені не тлінними речами — сріблом чи золотом — від вашого марного способу життя, отриманого від батьківського передання, але дорогоцінною Кров’ю Христа, як Агнця без вади й без плями; Який справді був наперед визначений перед закладенням світу, але об’явлений у ці останні часи для вас, що через Нього віруєте в Бога, Який воскресив Його з мертвих і дав Йому славу, щоб віра ваша й надія були на Бога. Оскільки ви очистили душі свої послухом істині через Духа до нелицемірної братньої любови, то любіть один одного від чистого серця палко; відроджені не з тлінного насіння, але з нетлінного — через Боже Слово, що живе й перебуває повіки. Бо всяка плоть — як трава, і вся слава людська — як квітка трави: трава засихає, і квітка її опадає; але Слово Господнє перебуває повіки. А це є те Слово, що благовістям звіщене вам. 1 Петра 1:1–25.

Back to Articles