Article

# Panium - Number Eleven Eleven

Паніум — Номер одинадцять одинадцять

Eleven, Eleven: The Prophetic Witness of Daniel and Revelation

Одинадцять, одинадцять: пророче свідчення Даниїла та Одкровення

Author

Jeff Pippenger

Published

August 9, 2025

Formats

PDF
Word

It has been a long process for me to get to this point in the study of Panium, and the title “Eleven, Eleven” is meant to emphasize that the Lion of the tribe of Judah coordinated both the book of Daniel and the book of Revelation to set forth the internal and external lines of the history of the sealing of God’s people in the eleventh chapter and eleventh verse. Just before probation closes a command to unseal the prophecy in Revelation that was sealed until the time when the internal and external prophetic histories represented by the two lines of eleven—eleven, found in the books of Daniel and Revelation became present truth.

Для мене це був тривалий процес — дійти до цієї точки у вивченні Паніума, а назва «Одинадцять, одинадцять» покликана підкреслити, що Лев із племені Юди узгодив як книгу Даниїла, так і книгу Об’явлення, щоб в одинадцятому розділі та одинадцятому вірші представити внутрішні та зовнішні лінії історії запечатування Божого народу. Безпосередньо перед закриттям випробувального часу дається наказ розпечатати пророцтво в Об’явленні, яке було запечатане до часу, коли внутрішні та зовнішні пророчі історії, представлені двома лініями «одинадцять-одинадцять», що містяться в книгах Даниїла та Об’явлення, стали теперішньою істиною.

> And he saith unto me, Seal not the sayings of the prophecy of this book: for the time is at hand. He that is unjust, let him be unjust still: and he which is filthy, let him be filthy still: and he that is righteous, let him be righteous still: and he that is holy, let him be holy still. Revelation 22:10, 11.

> І він каже мені: Не запечатуй слів пророцтва цієї книги, бо час близький. Неправедний нехай і далі чинить неправду; і нечистий нехай і далі скверниться; і праведний нехай і далі чинить праведність; і святий нехай і далі освячується. Об’явлення 22:10–11.

The “time is at hand” just before the close of probation, and the “time is at hand” when the “Revelation of Jesus Christ” is unsealed.

«час близький» безпосередньо перед закінченням випробувального часу, і «час близький», коли «Об’явлення Ісуса Христа» розкрито.

> The Revelation of Jesus Christ, which God gave unto him, to shew unto his servants things which must shortly come to pass; and he sent and signified it by his angel unto his servant John: Who bare record of the word of God, and of the testimony of Jesus Christ, and of all things that he saw. Blessed is he that readeth, and they that hear the words of this prophecy, and keep those things which are written therein: for the time is at hand. Revelation 1:1–3.

> Об’явлення Ісуса Христа, яке Бог дав йому, щоб показати своїм рабам те, що має незабаром статися; і він послав і сповістив це через свого ангела своєму рабові Іванові: який засвідчив Слово Боже і свідчення Ісуса Христа, а також усе, що бачив. Блаженний той, хто читає, і ті, що слухають слова цього пророцтва, і зберігають те, що написано в ньому, бо час близький. Об’явлення 1:1-3.

When the Lion of the tribe of Judah unseals the “Revelation of Jesus Christ” as He has been doing since the arrival of the message of the Midnight Cry in July of 2023, that unsealing includes the revelation that He is “Palmoni,” the Wonderful Numberer, or the Numberer of Secrets. Failure to accept this truth is to fail the testing process which seals the one hundred and forty-four thousand.

Коли Лев із коліна Юдиного розпечатує "Об’явлення Ісуса Христа", як Він робить це від приходу звістки Опівнічного Крику в липні 2023 року, це розпечатування включає об’явлення, що Він є "Палмоні", Дивний Лічильник, або Лічильник Таємниць. Неприйняття цієї істини означає не витримати випробування, яке запечатує сто сорок чотири тисячі.

> I indeed baptize you with water unto repentance: but he that cometh after me is mightier than I, whose shoes I am not worthy to bear: he shall baptize you with the Holy Ghost, and with fire: Whose fan is in his hand, and he will thoroughly purge his floor, and gather his wheat into the garner; but he will burn up the chaff with unquenchable fire. Matthew 3:11, 12.

> Я справді хрещу вас водою на покаяння; але Той, хто йде по мені, міцніший за мене; я недостойний нести Йому взуття; Він хреститиме вас Святим Духом і вогнем. У Його руці лопата для провіювання, і Він ретельно очистить Свій тік та збере Свою пшеницю до засіків, а полову спалить невгасимим вогнем. Матвія 3:11, 12.

> “Just how soon this refining process will begin I cannot say, but it will not be long deferred. He whose fan is in His hand will cleanse His temple of its moral defilement. He will thoroughly purge His floor.” Testimonies to Ministers, 372, 373.

> "Я не можу сказати, коли саме розпочнеться цей процес очищення, але він не забариться. Той, у Кого в руці лопата для провіювання, очистить Свій храм від моральної скверни. Він добре очистить Свій тік." Свідчення для служителів, 372, 373.

The lines of prophecy which identify the time of the sealing as a prophetic testing process are more than abundant. It is clear that the testing process is based upon the students aptitude and ability to apply the correct or incorrect methodology for studying God’s prophetic Word. This truth is also abundantly set forth within the inspired record.

Ліній пророцтва, які визначають час запечатування як пророчий випробувальний процес, більш ніж достатньо. Очевидно, що цей процес випробування ґрунтується на здібностях і вмінні студентів застосовувати правильну чи неправильну методологію для вивчення Божого пророчого Слова. Ця істина також рясно представлена у богонатхненному свідченні.

> As for these four children, God gave them knowledge and skill in all learning and wisdom: and Daniel had understanding in all visions and dreams. Now at the end of the days that the king had said he should bring them in, then the prince of the eunuchs brought them in before Nebuchadnezzar. And the king communed with them; and among them all was found none like Daniel, Hananiah, Mishael, and Azariah: therefore stood they before the king. And in all matters of wisdom and understanding, that the king enquired of them, he found them ten times better than all the magicians and astrologers that were in all his realm. Daniel 1:17–20.

> Що ж до цих чотирьох юнаків, Бог дав їм знання та уміння в усякій науці й мудрості; а Даниїл мав розуміння всіх видінь і снів. По закінченні тих днів, про які цар сказав, щоб їх привести, начальник евнухів привів їх перед Навуходоносором. І цар розмовляв із ними; і між ними всіма не знайшлося таких, як Даниїл, Хананія, Мішаел та Азарія; тому вони стояли перед царем. І в усіх питаннях мудрості та розуміння, про які цар їх запитував, він знаходив їх у десять разів кращими від усіх чарівників та астрологів, що були в усьому його царстві. Даниїла 1:17-20.

A premier rule of prophetic interpretation is that truth is established upon the testimony of two, and those who fail to have confidence in the principle are setting themselves up for failure. An element of the testing process during the sealing time, involves the recognition of the connection of the internal and external histories represented in chapter eleven and verse eleven by Daniel and John.

Головне правило тлумачення пророцтв полягає в тому, що істина встановлюється на підставі свідчення двох, і ті, хто не довіряють цьому принципу, прирікають себе на невдачу. Одним із елементів процесу випробування у час запечатування є усвідомлення взаємозв’язку внутрішніх і зовнішніх історій, представлених в одинадцятому розділі та одинадцятому вірші Даниїлом та Іваном.

> “Revelation is a sealed book, but it is also an opened book. It records marvelous events that are to take place in the last days of this earth’s history. The teachings of this book are definite, not mystical and unintelligible. In it the same line of prophecy is taken up as in Daniel. Some prophecies God has repeated, thus showing that importance must be given to them. The Lord does not repeat things that are of no great consequence.” Manuscript Releases, volume 9, 8.

> "Об'явлення — це запечатана книга, але водночас і відкрита книга. У ньому записані дивовижні події, які мають відбутися в останні дні історії цієї землі. Настанови цієї книги однозначні, а не містичні й незрозумілі. У ній підхоплюється та сама лінія пророцтва, що й у Даниїла. Деякі пророцтва Бог повторив, тим самим показуючи, що їм слід надавати належної ваги. Господь не повторює те, що не має великого значення." Рукописні публікації, том 9, 8.

The books of Daniel and Revelation represent two witnesses, and the one hundred and forty-four thousand are represented as two witnesses in Revelation chapter eleven. In verse eleven of the chapter the two witnesses, represented by Elijah and Moses are resurrected as typified by both John in the boiling oil and Daniel in the lion’s den. The one hundred and forty-four thousand are represented by Daniel and John, and also by Elijah and Moses. To succeed in the testing process which produces the one hundred and forty-four thousand a student must understand that truth is established upon two witnesses, and that the books of Daniel and Revelation represent two witnesses, and that the one hundred and forty-four thousand have been typified as Elijah and Moses and also Daniel and John.

Книги Даниїла та Об’явлення представляють двох свідків, і сто сорок чотири тисячі представлені як двоє свідків в одинадцятому розділі Об’явлення. В одинадцятому вірші цього розділу двоє свідків, представлені Іллею та Мойсеєм, воскресають, як це прообразно показано в історіях Івана в киплячій олії та Даниїла в рові з левами. Сто сорок чотири тисячі представлені Даниїлом та Іваном, а також Іллею та Мойсеєм. Щоб успішно пройти випробувальний процес, який формує сто сорок чотири тисячі, учень повинен розуміти, що істина встановлюється на підставі двох свідків, що книги Даниїла та Об’явлення представляють двох свідків, і що сто сорок чотири тисячі були прообразно показані як Ілля й Мойсей, а також як Даниїл та Іван.

These truths are only a brief sampling of prophetic truths associated with the internal and external history represented by “eleven, eleven” in both Daniel and Revelation. As Palmoni, Christ guided in the alignment of the two passages, and also that eleven, plus eleven equals twenty-two, which in turn is a tithe or tenth of two hundred and twenty, which is a symbol of the combination of divinity with humanity. Palmoni established upon more than two witnesses that “two hundred and twenty” represents the combination of divinity and humanity, which is in turn a description of the incarnation of Christ when He took upon Himself fallen flesh. In doing so He set forth the example for mankind that if they are willing to meet the requirements of the gospel, Christ is willing to combine His divinity with our humanity. Divinity and humanity are therefore two witnesses.

Ці істини — лише коротка вибірка пророчих істин, пов’язаних із внутрішньою та зовнішньою історією, представленою «одинадцять, одинадцять» як у Даниїла, так і в Об’явленні. Як Палмоні, Христос керував узгодженням цих двох уривків, а також тим, що одинадцять плюс одинадцять дорівнює двадцять два, що, своєю чергою, є десятиною, або десятою частиною, від двохсот двадцяти, що є символом поєднання божественності з людськістю. Палмоні засвідчив більш ніж двома свідками, що «двісті двадцять» представляє поєднання божественності й людськості, що, своєю чергою, є описом втілення Христа, коли Він узяв на Себе падшу людську природу. Роблячи це, Він подав людству приклад того, що, якщо вони готові відповідати вимогам Євангелія, Христос готовий поєднати Свою божественність із нашою людськістю. Отже, божественність і людськість є двома свідками.

The “Revelation of Jesus Christ” that opened up just before probation closes includes that Jesus is the “Word” of God.

«Одкровення Ісуса Христа», що розкрилося безпосередньо перед закриттям часу випробування, містить твердження, що Ісус є «Словом» Божим.

> In the beginning was the Word, and the Word was with God, and the Word was God. The same was in the beginning with God. All things were made by him; and without him was not anything made that was made. In him was life; and the life was the light of men. And the light shineth in darkness; and the darkness comprehended it not. John 1:1–5.

> На початку було Слово, і Слово було у Бога, і Слово було Богом. Воно було на початку у Бога. Усе через нього постало; і без нього не постало нічого з того, що постало. У ньому було життя; і життя було світлом людей. І світло світить у темряві, і темрява не осягнула його. Івана 1:1-5.

The Bible is the “Word” of God which, just as Christ represents the combination of divinity with humanity. The Bible represents the two witnesses of the Old and New Testaments, who are also Moses and Elijah in Revelation chapter eleven.

Біблія — це «Слово» Боже, яке, так само як Христос, уособлює поєднання божественного з людським. Біблія уособлює двох свідків Старого та Нового Завіту, які в одинадцятому розділі Об’явлення також є Мойсеєм та Іллею.

> “Concerning the two witnesses the prophet declares further: ‘These are the two olive trees, and the two candlesticks standing before the God of the earth.’ ‘Thy word,’ said the psalmist, ‘is a lamp unto my feet, and a light unto my path.’ Revelation 11:4; Psalm 119:105. The two witnesses represent the Scriptures of the Old and the New Testament.” The Great Controversy, 267.

> "Щодо двох свідків пророк далі заявляє: 'Це дві оливи і два світильники, що стоять перед Богом землі.' 'Слово Твоє, — сказав псалмоспівець, — світильник для моїх ніг і світло для моєї стежки.' Об’явлення 11:4; Псалом 119:105. Двоє свідків символізують Писання Старого й Нового Заповіту." Велика боротьба, 267.

The two witnesses are the two olive trees, the two candlesticks and the Old and New Testaments, which is represented in the paragraph as “Thy word.” The “Revelation of Jesus Christ” that is unsealed by the Lion of the tribe of Judah just before the close of probation is “the final increase of knowledge” which tests those who are candidates to be one of the one hundred and forty-four thousand. The “final increase of knowledge” is also the message of the Midnight Cry in the parable of the ten virgins.

Два свідки — це два оливкові дерева, два свічники, а також Старий і Новий Заповіт, які в цьому абзаці представлені як «Слово Твоє». «Об’явлення Ісуса Христа», яке розпечатує Лев з племені Юдиного безпосередньо перед закриттям часу випробування, є «остаточним зростанням пізнання», що випробовує тих, хто є кандидатами у число ста сорока чотирьох тисяч. «Остаточне зростання пізнання» — це також звістка Опівнічного Крику в притчі про десять дів.

> “‘Then answered I, and said unto him, What are these two olive trees upon the right side of the candlestick and upon the left side thereof? And I answered again, and said unto him, What be these two olive branches which through the two golden pipes empty the golden oil out of themselves? And he answered me and said, Knowest thou not what these be? And I said, No, my lord. Then said he, These are the two anointed ones, that stand by the Lord of the whole earth. Zechariah 4:11–14. These empty themselves into the golden bowls, which represent the hearts of the living messengers of God, who bear the Word of the Lord to the people in warnings and entreaties. The Word itself must be as represented, the golden oil, emptied from the two olive trees that stand by the Lord of the whole earth. This is the baptism by the Holy Spirit with fire. This will open the soul of unbelievers to conviction. The wants of the soul can be met only by the working of the Holy Spirit of God. Man can of himself do nothing to satisfy the longings and meet the aspirations of the heart.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 4, 1180.

> «Тоді я відповів і сказав йому: Що це за дві маслини праворуч свічника і ліворуч від нього? І я знову відповів і сказав йому: Що це за дві маслинові галузки, які через дві золоті трубки виливають із себе золоту олію? І він відповів мені та сказав: Хіба ти не знаєш, що це таке? Я ж сказав: Ні, пане мій. Тоді він сказав: Це — двоє помазанців, що стоять перед Господом усієї землі.» Захарія 4:11–14. Вони виливаються в золоті чаші, які уособлюють серця живих вісників Божих, що несуть народові Слово Господнє в застереженнях і благаннях. Саме Слово має бути, як показано, золотою олією, вилитою з двох маслин, що стоять перед Господом усієї землі. Це хрещення Святим Духом і вогнем. Це відкриє душу невіруючих для переконання. Потреби душі можуть бути задоволені лише дією Святого Духа Божого. Людина сама по собі нічого не може зробити, щоб задовольнити прагнення та здійснити поривання серця. Біблійний коментар Церкви адвентистів сьомого дня, том 4, 1180.

The Word of God is both the Bible and Christ, and the Bible and Christ represent two witnesses, as do the one hundred and forty-four thousand. The two witnesses in turn represent a combination of divinity with humanity. They also represent internal and external prophetic histories. As witnesses, they provided evidence that divinity combined with humanity does not sin. They also represent the connection between divinity and humanity. Whether a ladder, conduit, pipes, angels or any of the other symbols of the communication link between God and man, the message conveyed to man is always life or death.

Словом Божим є і Біблія, і Христос, а Біблія і Христос являють собою двох свідків, як і сто сорок чотири тисячі. Два свідки, у свою чергу, символізують поєднання божественного з людським. Вони також представляють внутрішні й зовнішні пророчі історії. Як свідки, вони надали докази, що божественне, поєднане з людським, не грішить. Вони також символізують зв’язок між божественним і людським. Чи то драбина, канал, труби, ангели або будь-які інші символи зв’язку між Богом і людиною, послання, передане людині, завжди стосується життя або смерті.

> “The anointed ones standing by the Lord of the whole earth, have the position once given to Satan as covering cherub. By the holy beings surrounding his throne, the Lord keeps up a constant communication with the inhabitants of the earth. The golden oil represents the grace with which God keeps the lamps of believers supplied, that they shall not flicker and go out. Were it not that this holy oil is poured from heaven in the messages of God’s Spirit, the agencies of evil would have entire control over men.

> Помазаники, що стоять при Господі всієї землі, мають становище, колись дане сатані як херувимові-охоронцеві. Через святих істот, що оточують Його престол, Господь підтримує постійний зв’язок із мешканцями землі. Золота олія символізує благодать, якою Бог забезпечує світильники віруючих, щоб вони не мерехтіли й не згасали. Якби не те, що ця свята олія зливається з небес через послання Божого Духа, сили зла мали б повний контроль над людьми.

> “God is dishonored when we do not receive the communications which he sends us. Thus we refuse the golden oil which he would pour into our souls to be communicated to those in darkness. When the call shall come, ‘Behold, the bridegroom cometh; go ye out to meet him,’ those who have not received the holy oil, who have not cherished the grace of Christ in their hearts, will find, like the foolish virgins, that they are not ready to meet their Lord. They have not, in themselves, the power to obtain the oil, and their lives are wrecked. But if God’s Holy Spirit is asked for, if we plead, as did Moses, ‘Show me thy glory,’ the love of God will be shed abroad in our hearts. Through the golden pipes, the golden oil will be communicated to us. ‘Not by might, nor by power, but by my Spirit, saith the Lord of Hosts.’ By receiving the bright beams of the Sun of Righteousness, God’s children shine as lights in the world.” Review and Herald, July 20, 1897.

> Ми зневажаємо Бога, коли не приймаємо послань, які Він надсилає нам. Таким чином ми відкидаємо золотий єлей, який Він хотів би вилити в наші душі, щоб передати його тим, хто в темряві. Коли пролунає заклик: «Ось, Жених іде; виходьте назустріч Йому», ті, хто не прийняли святого єлею, хто не плекали благодать Христа у своїх серцях, виявлять, подібно до нерозумних дів, що вони не готові зустріти свого Господа. У них самих немає сили здобути цей єлей, і їхнє життя зруйноване. Але якщо ми проситимемо Святого Духа Божого, якщо благатимемо, як Мойсей: «Покажи мені славу Твою», то любов Божа розіллється в наших серцях. Через золоті трубки золотий єлей буде переданий нам. «Не силою і не міццю, але Духом Моїм, говорить Господь Саваот». Приймаючи яскраві промені Сонця Праведності, Божі діти сяють як світила в світі. Review and Herald, 20 липня 1897 р.

The outpouring of the Holy Spirit occurs during the internal and external histories marked by Daniel and Revelation 11:11. There are “at least” four prophetic characters represented in verses eleven and twelve of Daniel chapter eleven that need to be identified. There are also four that need to be identified in verses thirteen through fifteen, and four in verse sixteen. We are now living in that very history, so it behooves us, as students of prophecy to sort out who the symbolic characters of verses eleven through sixteen are, for they represent a line of prophecy that covers the hidden history of verse forty of the same chapter.

Виливання Святого Духа відбувається в контексті внутрішніх та зовнішніх історій, позначених у книзі Даниїла та в Об’явленні 11:11. В одинадцятому та дванадцятому віршах одинадцятого розділу книги Даниїла представлені «принаймні» чотири пророчі постаті, які потрібно розпізнати. Також є чотири, які потрібно визначити у віршах з тринадцятого по п’ятнадцятий, і чотири — у шістнадцятому вірші. Ми зараз живемо саме в тій історії, тож нам, як дослідникам пророцтв, слід з’ясувати, ким є символічні постаті віршів з одинадцятого по шістнадцятий, адже вони становлять пророчу лінію, що охоплює приховану історію сорокового вірша того ж розділу.

It also seems relevant to identify the personalities represented in the history of verse forty which has been unsealing since 1989.

Також видається доречним ідентифікувати постаті, представлені в історії сорокового вірша, яка розкривається починаючи з 1989 року.

> And he said, Go thy way, Daniel: for the words are closed up and sealed till the time of the end. Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. Daniel 12:9, 10.

> І він сказав: Іди своєю дорогою, Даниїле, бо ці слова закриті та запечатані аж до часу кінця. Багато хто очиститься, вибілиться й буде випробуваний; а безбожні чинитимуть безбожно; і жоден із безбожних не зрозуміє, а мудрі зрозуміють. Даниїла 12:9, 10.

Verse forty begins at the time of the end in 1798 with Napoleon of France taking the pope into captivity. Napoleon’s justification was based upon the broken Treaty of Tolentino in 1797. Napoleon and the pope’s battle had previously been typified in the history which fulfilled verses six and seven of Daniel chapter eleven. The broken marriage treaty and the defeat of the northern king by the southern king in fulfillment of verses six and seven were repeated in the history of 1798, and in doing so they represent the prediction of God’s Word in verses six and seven, and the fulfillment of those verses in the beginning of the warfare between Ptolemy Philadelphus, the second and king of Egypt, and Antiochus Theos, third king of Syria. Ptolemy represented the southern king and Antiochus represented the northern king.

Сороковий вірш починається в час кінця у 1798 році, коли Наполеон з Франції взяв папу в полон. Виправдання Наполеона ґрунтувалося на порушенні Толентінського договору 1797 року. Протистояння Наполеона і папи раніше було прообразно показане в історії, де виконалися шостий і сьомий вірші одинадцятого розділу книги Даниїла. Порушений шлюбний договір і поразка північного царя південним царем, на виконання віршів шостого і сьомого, повторилися в подіях 1798 року і тим самим представляють пророцтво Божого Слова у віршах шостому і сьомому, а також виконання тих віршів на початку війни між Птолемеєм Філадельфом, другим царем Єгипту, та Антіохом Теосом, третім царем Сирії. Птолемей представляв південного царя, а Антіох — північного царя.

The prediction of the verses, brought together with the fulfillment of that prediction in the history of Ptolemy and Antiochus—which in turn typified and the history of Napoleon and the pope in 1798 provide three lines which typify the history of Putin and Zelenskyy in verses eleven and twelve. Thus, understanding that the time of the end in 1798 represents the history of Napoleon and the pope is incomplete if it ends there. We must understand what verses six and seven predict about Napoleon and the pope, and also what the history of Ptolemy and Antiochus teaches of that same period. When we understand those lines of truth, we may then understand that those previous historical fulfillments are identifying the beginning history of verse forty, and in so doing, they are also identifying the ending of verse forty when Putin, who has been typified by Napoleon and Ptolemy—Putin who has been predicted in verses six and seven, fulfills verses eleven and twelve.

Пророцтво віршів, поєднане з виконанням того пророцтва в історії Птолемея й Антіоха — що, своєю чергою, була прообразом, — та з історією Наполеона і Папи Римського 1798 року, дає три лінії, які прообразно зображають історію Путіна й Зеленського у віршах одинадцятому й дванадцятому. Отже, розуміння того, що «час кінця» у 1798 році представляє історію Наполеона і Папи Римського, є неповним, якщо на цьому зупинитися. Ми повинні зрозуміти, що у віршах шостому і сьомому передбачено щодо Наполеона і Папи Римського, а також чого навчає історія Птолемея й Антіоха про той самий період. Коли ми зрозуміємо ті лінії істини, тоді зрозуміємо, що ті попередні історичні виконання окреслюють початкову історію сорокового вірша, і, роблячи це, вони також окреслюють завершення сорокового вірша, коли Путін, який був прообразно представлений Наполеоном і Птолемеєм — Путін, який був передбачений у віршах шостому й сьомому, — виконує одинадцятий і дванадцятий вірші.

An important observation concerning the prophetic relationship between the dragon and the beast as John would identify them, or as “the daily and the abomination of desolation” as Daniel would represent them is that they are prophetically very similar. John says it this way.

Важливе спостереження щодо пророчого взаємозв’язку між драконом і звіром, як їх називає Іван, або як «щоденне» і «мерзота спустошення», як їх подає Данило, полягає в тому, що вони у пророчому плані дуже подібні. Іван каже це так.

> And they worshipped the dragon which gave power unto the beast: and they worshipped the beast, saying, Who is like unto the beast? who is able to make war with him? Revelation 13:4.

> І вони вклонилися дракону, який дав владу звірові; і вклонилися звірові, кажучи: Хто подібний до звіра? Хто може воювати з ним? Об’явлення 13:4.

To worship the dragon is to worship the beast, for both represent the religion of paganism. Like unto John, Daniel uses “the little horn” of Daniel chapter eight verses nine through twelve to represent both pagan and papal Rome, though he clearly distinguishes between the two by identifying the little horn of pagan Rome in the masculine sense, and the little horn of papal Rome in the feminine sense. In chapter seven Daniel identifies pagan Rome as “diverse” from the kingdoms before it, and Daniel further identifies that papal Rome was also “diverse.” Rome, whether pagan or papal is diverse. The male symbol of Rome representing pagan Rome is upheld by Ahab and Herod. Both were married to symbols of the papacy. The woman is churchcraft and the man is statecraft, so at the prophetic level when the Word of God speaks of a man and woman becoming one, it is confirming the reality that pagan Rome and papal Rome are very similar in the prophetic sense, for they are one flesh.

Поклонятися дракону — це поклонятися звірові, бо обидва уособлюють релігію язичництва. Подібно до Івана, Даниїл використовує «малий ріг» із восьмого розділу книги Даниїла (вірші 9–12), щоб представити і язичницький, і папський Рим, хоча він чітко розрізняє їх, позначаючи малий ріг язичницького Риму в чоловічому роді, а малий ріг папського Риму — у жіночому. У сьомому розділі Даниїл визначає, що язичницький Рим був «відмінним» від царств, які були перед ним, і далі Даниїл зазначає, що папський Рим також був «відмінним». Рим — чи язичницький, чи папський — відрізняється. Чоловічий символ Риму, який означає язичницький Рим, втілений в особах Ахава та Ірода. Обидва були одружені із символами папства. Жінка — це церковна влада, а чоловік — державна влада, тому на пророчому рівні, коли Слово Боже говорить про те, що чоловік і жінка стають одним, це підтверджує реальність, що язичницький Рим і папський Рим дуже подібні у пророчому сенсі, бо вони — одна плоть.

France’s relationship to the papacy in 1798 typifies the relationship of the United States with the papacy when the ten kings burn Rome with fire and eat her flesh.

Стосунки Франції з папством у 1798 році є прообразом стосунків Сполучених Штатів з папством тоді, коли десять царів спалять Рим вогнем і з’їдять її плоть.

> And the ten horns which thou sawest upon the beast, these shall hate the whore, and shall make her desolate and naked, and shall eat her flesh, and burn her with fire. Revelation 17:16.

> І десять рогів, які ти бачив на звірі, — ці зненавидять блудницю, і спустошать її, і оголять, і з’їдять її плоть, і спалять її вогнем. Об’явлення 17:16.

France’s relationship to the papacy when it placed the papacy in power in 538, typifies the work of the United States in healing the papacies’ deadly wound at the soon coming Sunday law.

Стосунки Франції з папством, коли вона привела папство до влади в 538 році, є прообразом діяльності Сполучених Штатів у зціленні смертельної рани папств під час недільного закону, що незабаром настане.

> And I beheld another beast coming up out of the earth; and he had two horns like a lamb, and he spake as a dragon. And he exerciseth all the power of the first beast before him, and causeth the earth and them which dwell therein to worship the first beast, whose deadly wound was healed. And he doeth great wonders, so that he maketh fire come down from heaven on the earth in the sight of men, And deceiveth them that dwell on the earth by the means of those miracles which he had power to do in the sight of the beast; saying to them that dwell on the earth, that they should make an image to the beast, which had the wound by a sword, and did live. Revelation 13:11–14.

> І я побачив іншого звіра, що виходив із землі; і мав він два роги, подібні до ягняти, а говорив, як дракон. І він здійснює всю владу першого звіра перед ним і змушує землю та тих, що живуть на ній, поклонятися першому звірові, якому була загоєна смертельна рана. І чинить великі знамення, так що навіть вогонь зводить із неба на землю перед людьми. І обманює тих, що живуть на землі, тими чудесами, які мав владу чинити перед звіром, кажучи тим, що живуть на землі, щоб зробили образ звіра, який мав рану від меча і ожив.

The “time of the end” in 1798 in fulfillment of verse forty identifies the spiritual king of the north being removed by the spiritual king of the south. That prophetic history is the ending history of the twelve hundred and sixty years of papal rule, and therefore the prophetic characteristics of the beginning of that prophetic history is represented at the ending. In 538 the fourth kingdom of Bible prophecy gave way to the fifth kingdom of Bible prophecy and in 1798 the fifth kingdom of Bible prophecy gave way to the sixth kingdom of Bible prophecy.

«Час кінця» у 1798 році, у виконання сорокового вірша, вказує на усунення духовного царя півночі духовним царем півдня. Та пророча історія є завершенням тисячі двохсот шістдесяти років папського правління; отже, пророчі риси початку тієї пророчої історії відображені в її завершенні. У 538 році четверте царство біблійного пророцтва поступилося місцем п’ятому царству біблійного пророцтва, а в 1798 році п’яте царство біблійного пророцтва поступилося місцем шостому царству біблійного пророцтва.

538 is also a middle waymark of the curse of the “seven times” of Leviticus twenty-six against the northern kingdom of Israel that began in 723 BC, when Assyria took Ephraim into captivity. 1798 therefore possesses not only the prophetic attributes of 538, but also of 723 BC. In 723 BC the ten tribes of Israel were being overthrown by Assyria, and twelve hundred and sixty years later in 538 pagan Rome was being overthrown by papal Rome, who was in turn overthrown by France in 1798 at the conclusion of the “seven times.”

538 є також середньою віхою прокляття «семи часів» із Левіта 26 проти північного царства Ізраїлю, що почалося у 723 році до н. е., коли Ассирія взяла Ефраїма в полон. 1798 рік, таким чином, має не лише пророчі ознаки 538 року, але й 723 року до н. е. У 723 році до н. е. Ассирія повалювала десять племен Ізраїлю, а через тисячу двісті шістдесят років потому, у 538 році, язичницький Рим був повалений папським Римом, який, своєю чергою, був повалений Францією у 1798 році наприкінці «семи часів».

In 1798 France, the king of the south, took the papacy off the throne. In 538 France, the premiere symbol of the disintegration of pagan Rome into ten kingdoms placed the papacy on the throne. At the Sunday law the United States repeats the role of France in 538, and when the ten kings burn the papacy with fire and eat her flesh the United States repeats the role of France in 1798.

У 1798 році Франція, цар Півдня, усунула папство з престолу. У 538 році Франція, головний символ розпаду язичницького Риму на десять царств, посадила папство на престол. Під час недільного закону Сполучені Штати повторять роль Франції у 538 році, а коли десять царів спалять папство вогнем і з’їдять його плоть, Сполучені Штати повторять роль Франції у 1798 році.

The judgment of “seven times” against the northern and southern kingdoms of Israel was brought about by kingdoms which came out of the north.

Покарання «сім разів», винесене проти північних і південних царств Ізраїлю, було спричинене царствами, що прийшли з півночі.

> Israel is a scattered sheep; the lions have driven him away: first the king of Assyria hath devoured him; and last this Nebuchadrezzar king of Babylon hath broken his bones. Jeremiah 50:17.

> Ізраїль — розігнана вівця; леви його розігнали: спочатку цар Ассирії пожер його; а врешті цей Навуходоносор, цар Вавилону, поламав йому кості. Єремії 50:17.

Assyria came out of the north and conquered the ten tribes in 723 BC and Babylon took Judah captive in 677 BC. Though Israel was the northern kingdom in relation to Judah, still both kingdoms were conquered by enemies from the north, thus making both Israel and Judah southern kingdoms in relation to the enemy who took them into captivity. 723 BC represents the king of the north conquering a southern tenfold kingdom. 538 represents a transition from paganism to papalism and also a northern kingdom conquering a tenfold kingdom. 1798 represents a northern king being defeated by a southern king who represents a tenfold kingdom.

Асирія прийшла з півночі й завоювала десять колін у 723 р. до н. е., а Вавилон узяв Юдею в полон у 677 р. до н. е. Хоч Ізраїль був північним царством щодо Юдеї, усе ж обидва царства були завойовані ворогами з півночі, тим самим роблячи і Ізраїль, і Юдею південними царствами стосовно ворога, який повів їх у полон. 723 р. до н. е. означає, що цар півночі завойовує південне десятичастинне царство. 538 р. означає перехід від язичництва до папства, а також те, що північне царство завойовує десятичастинне царство. 1798 р. означає, що північний цар зазнає поразки від південного царя, який представляє десятичастинне царство.

> And the same hour was there a great earthquake, and the tenth part of the city fell, and in the earthquake were slain of men seven thousand: and the remnant were affrighted, and gave glory to the God of heaven. Revelation 11:13.

> І тієї ж години стався великий землетрус, і десята частина міста впала, і в землетрусі було вбито сім тисяч людей; а решта злякалися й віддали славу Богові Небесному. Об’явлення 11:13.

The period of transition associated with 538, when Rome changed from pagan to papal, is also the change in Daniel chapter eight from masculine to the feminine, which symbolically is from statecraft to churchcraft. The prophecy of “seven times” bears the signature of “truth” for the first letter (723 BC) illustrates the twenty-second and last letter of the Hebrew alphabet (1798), while the thirteenth and middle letter represents rebellion (538). Daniel identifies that the “transgression” that is symbolized by the expression “the transgression of desolation” was the combination of church and state, with the church in control of the relationship. That “transgression” represents 538, which is the middle and metaphorically the thirteenth letter of the three primary waymarks in the period of the seven times against the ten northern tribes of Israel.

Період переходу, пов’язаний із 538 роком, коли Рим перейшов від язичництва до папства, є також зміною у восьмому розділі книги Даниїла з чоловічого на жіночий рід, що символічно означає перехід від державного правління до церковного. Пророцтво про «сім часів» носить печать «істини», бо перша літера (723 р. до н. е.) ілюструє двадцять другу й останню літеру єврейського алфавіту (1798), тоді як тринадцята, середня літера символізує бунт (538). Даніїл визначає, що «переступ», який символізовано виразом «переступ спустошення», був поєднанням церкви й держави, причому церква контролювала ці взаємини. Цей «переступ» представляє 538 рік, що є серединою і метафорично тринадцятою літерою трьох основних віх у періоді «семи часів» проти десяти північних племен Ізраїля.

In 1798, the “time of the end” as set forth in verse forty of Daniel chapter eleven, atheistic France, the king of the south delivered the deadly wound to the papacy, the king of the north. In 1989 the papacy retaliated against the atheistic king of the south, who had then become the Soviet Union. The retaliation included a secret alliance between the United States and the Vatican. The sweeping away of the Soviet Union in 1989 ends the written prophetic message of verse forty, and the next verse, verse forty-one, represents the Sunday law in the United States. Thus, from the collapse of the Soviet Union in 1989 until the Sunday law in the next verse we have been living in the hidden history of verse forty.

У 1798 році — у «час кінця», як це викладено в сороковому вірші одинадцятого розділу книги Даниїла, — атеїстична Франція, цар півдня, завдала смертельної рани папству, царю півночі. У 1989 році папство завдало удару у відповідь атеїстичному цареві півдня, яким на той час став Радянський Союз. Цей удар у відповідь включав таємний союз між Сполученими Штатами та Ватиканом. Крах Радянського Союзу в 1989 році завершує записане пророче послання сорокового вірша, а наступний вірш, сорок перший, означає недільний закон у Сполучених Штатах. Отже, від краху Радянського Союзу в 1989 році й до недільного закону в наступному вірші ми живемо в прихованій історії сорокового вірша.

Verse forty begins by identifying a king of the south and north in 1798, and then in 1989 a king of the south and north, as well as a third power represented by the chariots, ships and horsemen.

Сороковий вірш починається тим, що визначає царя півдня і царя півночі у 1798 році, а потім у 1989 році — царя півдня і царя півночі, а також третю силу, представлену колісницями, кораблями та вершниками.

> And at the time of the end shall the king of the south push at him: and the king of the north shall come against him like a whirlwind, with chariots, and with horsemen, and with many ships; and he shall enter into the countries, and shall overflow and pass over. Daniel 11:40.

> А в час кінця цар півдня нападе на нього, а цар півночі піде проти нього, мов вихор, з колісницями, і з кіннотою, і з багатьма кораблями; і увійде в країни, і буде затоплювати та переходити. Даниїла 11:40.

At the “time of the end” in 1798 a literal general of Napoleon entered the Vatican and literally took the pope and incarcerated him. In 1989 the retaliation for 1798 took place. There had been prophetic transitions which took place in the history between 1798 and 1989 that are important to note. Atheistic France, the king of the south in the 1798 time period was the first spiritual king of the south, and Putin’s Russia is destined to be its last. France is identified in Revelation eleven, which is directly identified by Sister White as atheistic France. One of the two symbols which identify France in chapter eleven is Egypt, which Sister White identifies as a symbol of atheism. In the chapter the beast who ascends out of the bottomless pit was atheism that came into history during that time period.

У «час кінця» 1798 року у буквальному сенсі генерал Наполеона увійшов до Ватикану і буквально схопив папу та ув’язнив його. У 1989 році відбулася відплата за 1798-й. У проміжку між 1798 і 1989 роками в історії відбулися пророчі етапи, на які важливо звернути увагу. Атеїстична Франція, цар півдня в період 1798 року, була першим духовним царем півдня, а останнім таким царем, якому судилося стати, буде путінська Росія. Франція ототожнюється в одинадцятому розділі Одкровення, який сестра Вайт прямо ототожнює з атеїстичною Францією. Одним із двох символів, що в одинадцятому розділі ототожнюють Францію, є Єгипет, який сестра Вайт визначає як символ атеїзму. У цьому розділі звір, що виходить із безодні, — це атеїзм, який увійшов в історію в той період.

Atheism comes into history beginning with France in the 1798 time period and by 1989 the spiritual king of atheism has become the Soviet Union. The sweeping away of the Soviet Union in 1989 in fulfillment of a secret alliance between Pope John Paul II and Ronald Reagan had been typified in verse ten of Daniel chapter eleven, and a second witness to verse ten is found in Isaiah’s passage of the two curses of twenty-five hundred and twenty years against the northern and southern kingdoms of Israel as set forth in chapters seven through eleven.

Атеїзм входить в історію, починаючи з Франції у період 1798 року, а до 1989 року духовним царем атеїзму став Радянський Союз. Крах Радянського Союзу в 1989 році, у виконання таємного союзу між Папою Іваном Павлом ІІ та Рональдом Рейганом, було прообразно показано в десятому вірші одинадцятого розділу книги Даниїла, а друге свідчення до десятого вірша міститься в уривку з книги Ісаї про два прокляття тривалістю дві тисячі п’ятсот двадцять років проти Північного та Південного царства Ізраїлю, викладеному в розділах від сьомого до одинадцятого.

1989 therefore becomes the point of reference for resolving the prophetic riddles of the last days. It was then that verse forty was unsealed. It can now be recognized that verse forty begins in 1798 and ends at the Sunday law of verse forty-one.

Отже, 1989 рік стає точкою відліку для розв'язання пророчих загадок останніх днів. Саме тоді сороковий вірш було розкрито. Тепер можна зрозуміти, що сороковий вірш починається 1798 року і закінчується недільним законом сорок першого вірша.

At the Sunday law the United States will speak as a dragon and end its rule as the sixth kingdom of Bible prophecy. It began its time to reign in 1798, when the fifth kingdom received a deadly wound. In 1798 the United States passed the Alien and Sedition Acts, thus typifying the end of the sixth kingdom at it’s very beginning. Verse forty is therefore the history of the United States as the sixth kingdom of Bible prophecy.

Коли настане недільний закон, Сполучені Штати заговорять як дракон і покладуть край своєму правлінню як шостому царству біблійного пророцтва. Час їхнього правління почався 1798 року, коли п’яте царство отримало смертельну рану. У 1798 році Сполучені Штати ухвалили Акти про іноземців і підбурювання, тим самим символізуючи кінець шостого царства вже на самому його початку. Отже, сороковий вірш — це історія Сполучених Штатів як шостого царства біблійного пророцтва.

1798 is the first letter of the Hebrew alphabet, the Sunday law is the twenty-second and last letter of the Hebrew alphabet and 1989 is the waymark in the middle that represents the rebellion symbolized by the number thirteen and the thirteenth letter of the Hebrew alphabet. 1989 represents the rebellion of Reagan’s secret alliance with the antichrist of Bible prophecy. 1989 introduces the first of the last eight presidents that reign during a period of escalating rebellion against the Constitution. 1989 began a testing process among Seventh-day Adventists that is designed to produce two classes of worshippers. The faithful are the few the unfaithful are the many. 1989 represents the center waymark of verse forty, and it represents the rebellion symbolized by the thirteenth letter. Verse forty bears the signature of “truth.”

1798 рік — це перша літера єврейського алфавіту, недільний закон — двадцять друга й остання літера єврейського алфавіту, а 1989 рік — це центральна віха, яка представляє бунт, символізований числом тринадцять і тринадцятою літерою єврейського алфавіту. 1989 рік уособлює бунт таємного союзу Рейгана з антихристом із біблійного пророцтва. 1989 рік ознаменовує появу першого з останніх восьми президентів, які правлять у період посилення бунту проти Конституції. У 1989 році розпочався процес випробування серед адвентистів сьомого дня, покликаний сформувати два класи поклонників. Вірних мало, невірних багато. 1989 рік є центральною віхою сорокового вірша і представляє бунт, символізований тринадцятою літерою. Сороковий вірш має підпис «істини».

Verse forty has kings of the north and the south who are different in the history at the end of the verse. It also has the United States, who according to John is the false prophet who works with the dragon and beast to lead the world to Armageddon. The king of the south in verse forty is the dragon, the king of the north is the beast; the chariots, ships and horsemen are the false prophet. The fulfillment of verse forty in 1989 becomes an important prophetic attribute for understanding verses eleven through fifteen. If you are not right on 1989, you cannot logically be right about the history we are in today.

У сороковому вірші згадані царі півночі та півдня, які наприкінці вірша у викладі історії відрізняються. Там також фігурують Сполучені Штати, які, за Іваном, є лжепророком, що працює разом із драконом і звіром, аби привести світ до Армагеддону. Цар півдня у сороковому вірші — це дракон, цар півночі — це звір; колісниці, кораблі та вершники — це лжепророк. Сповнення сорокового вірша у 1989 році стає важливою пророчою ознакою для розуміння віршів з одинадцятого по п’ятнадцятий. Якщо ви не маєте рації щодо 1989 року, ви логічно не можете бути праві щодо історії, в якій ми перебуваємо сьогодні.

From 1989 unto the Sunday law three proxy wars for the papacy are represented in verses ten through fifteen. These verses must be considered as one continuous history for the same “Antiochus Magnus” is found in the three battles represented in the historical fulfillment of verses ten through fifteen.

Від 1989 року аж до недільного закону три опосередковані війни на користь папства представлені у віршах з десятого по п’ятнадцятий. Ці вірші слід розглядати як одну безперервну історію, бо той самий «Antiochus Magnus» зустрічається у трьох битвах, представлених в історичному сповненні віршів з десятого по п’ятнадцятий.

All three battles are one prophetic line, for Antiochus Magnus was in each of the three battles. Verse ten, and Isaiah 8:8 provide two witnesses to the fulfillment of verse forty in 1989. Verse forty is the point of reference in verse ten and Isaiah 8:8. The “chariots, ships and horsemen” represent the two horns of the earth beast in chapter thirteen of Revelation. At the end, when the United States “speaks as a dragon” the two horns are no longer Republicanism and Protestantism. At that time the so-called Protestants will join with Catholicism, and the Constitutional Republic will be changed into a dictatorship. In that time period the two horns of the earth beast will be economic and military strength. In chapter thirteen of Revelation the United States forces the world to accept the mark of the beast in order to buy and sell, and also upon threat of death. Those two horns are Daniel’s “ships” representing economic power and his “horsemen and chariots” representing military strength.

Усі три битви є однією пророчою лінією, бо Антіох Великий був у кожній із трьох битв. Десятий вірш і Ісаї 8:8 дають двох свідків виконання сорокового вірша у 1989 році. Сороковий вірш є точкою відліку в десятому вірші та Ісаї 8:8. "Колісниці, кораблі й вершники" представляють два роги звіра із землі в тринадцятому розділі Об’явлення. Наприкінці, коли Сполучені Штати "говорять як дракон", два роги вже не є республіканізмом і протестантизмом. У той час так звані протестанти об’єднаються з католицизмом, а конституційна республіка буде перетворена на диктатуру. У той період два роги звіра із землі будуть економічною та військовою силою. У тринадцятому розділі Об’явлення Сполучені Штати змушують світ прийняти знак звіра, щоб мати змогу купувати й продавати, а також під загрозою смерті. Ці два роги — це "кораблі" Даниїла, що представляють економічну потугу, і його "вершники та колісниці", що представляють військову міць.

1989 establishes that when applying the historical fulfillment of the battles of Raphia and Panium in verses eleven through fifteen, the same prophetic methodology that was employed to understand 1989 and the collapse of the Soviet Union must be used for Antiochus Magnus was in all three battles represented in verses ten through fifteen. Antiochus represents the power of chariots, ships and horsemen, who in 1989 was Ronald Reagan, the first of eight presidents, of which the last was also the sixth and is now the eighth that is of the seven.

1989 рік показує, що, застосовуючи історичне сповнення битв при Рафії та Паніоні у віршах з одинадцятого по п'ятнадцятий, слід користуватися тією самою пророчою методологією, яку застосовували для розуміння 1989 року та краху Радянського Союзу, бо Антіох Великий фігурує в усіх трьох битвах, представлених у віршах з десятого по п'ятнадцятий. Антіох уособлює силу колісниць, кораблів і кінноти, яку в 1989 році уособлював Рональд Рейган, перший із восьми президентів, серед яких останній також був шостим і тепер є восьмим, який є з семи.

According to Isaiah twenty-three the papal power, (the whore who commits fornication with the kings of the earth) would be hidden during the reign of the United States as the sixth kingdom of Bible prophecy. In 1989 the United States, that had been typified by Antiochus Magnus was the proxy power of the papacy in its warfare against the beast of atheism that delivered it a deadly wound in 1798.

Відповідно до Ісаї 23 папська влада (повія, що чинить блуд із царями землі) мала бути прихованою під час панування Сполучених Штатів як шостого царства біблійного пророцтва. У 1989 році Сполучені Штати, які були типологічно представлені Антіохом Великим, були опосередкованою силою папства у його війні проти звіра атеїзму, який завдав йому смертельної рани в 1798 році.

The three battles of verse ten through fifteen represent warfare between the king of the north, who as the hidden whore of Tyre, employs proxy powers as she moves towards the restoration of her power and the defeat of the king of atheism—the king of the south. The historical fulfillments of the three battles of verses ten through fifteen instruct us that in the first and last battles Antiochus Magnus won, but the middle battle he lost. The prophetic characteristics of the 1989 Ronald Reagan years with Pope John Paul II and the collapse of the Soviet Union will have a counterpart in the last of the three battles, for these verses are what is unsealed just before probation closes. As verse forty was unsealed in 1798 and then again in 1989, the verse was unsealed at the end, beginning in July 2023.

Три битви віршів з десятого по п’ятнадцятий представляють війну між царем півночі, який, як прихована блудниця Тиру, використовує сили-проксі, просуваючись до відновлення своєї влади та до поразки царя атеїзму — царя півдня. Історичні сповнення трьох битв віршів з десятого по п’ятнадцятий навчають нас, що в першій і останній битвах Антіох Великий переміг, а середню битву він програв. Пророчі риси 1989 року, пов’язані з Рональдом Рейганом, Папою Іваном Павлом II та крахом Радянського Союзу, матимуть відповідник в останній із трьох битв, бо ці вірші розпечатуються безпосередньо перед закриттям випробувального періоду. Як вірш сороковий було розпечатано 1798 року, а потім знову 1989-го, так і цей вірш було розпечатано наприкінці, починаючи з липня 2023 року.

The Revelation of Jesus Christ is unsealed just before probation closes and it includes the preeminent truth that Jesus is the first and the last, and as such always illustrates the end with the beginning. Probation closes for Adventism at the Sunday law, and just before the close of probation the Revelation of Jesus Christ is unsealed. The message which concludes at the closed door of the Sunday law is the message of the Midnight Cry, which led to the closed door of October 22, 1844 in Millerite history. The unsealing of 1798 in the beginning of verse forty which is also the beginning of the United States as the sixth kingdom of Bible prophecy typified the unsealing of 1989 in the middle of verse forty and the start of the progressive ending of the United States. The unsealing in 1798 which typified 1989 represents two witnesses to the unsealing of the message of the Midnight Cry in 2023. The line, with its three waymarks 1798, 1989 and 2023 identifies the internal work of purifying ten virgins and the external line of the sixth kingdom of Bible prophecy.

Об’явлення Ісуса Христа розпечатується безпосередньо перед закриттям часу благодаті, і воно включає провідну істину, що Ісус є Першим і Останнім і, будучи таким, завжди ілюструє кінець початком. Для адвентизму час благодаті закривається на недільному законі, і безпосередньо перед закриттям часу благодаті Об’явлення Ісуса Христа розпечатується. Звістка, яка завершується закритими дверима недільного закону, — це звістка Опівнічного крику, яка привела до закритих дверей 22 жовтня 1844 року в історії міллеритів. Розпечатання 1798 року на початку сорокового вірша, що також є початком Сполучених Штатів як шостого царства біблійного пророцтва, було прообразом розпечатання 1989 року в середині сорокового вірша та початку поступового завершення Сполучених Штатів. Розпечатання 1798 року, яке було прообразом 1989 року, є двома свідками розпечатання звістки Опівнічного крику у 2023 році. Ця лінія зі своїми трьома віхами — 1798, 1989 і 2023 — окреслює внутрішню працю очищення десяти дів і зовнішню лінію шостого царства біблійного пророцтва.

The battle set forth in verse eleven which was fulfilled at the Battle of Raphia when Antiochus was defeated by Ptolemy, represents a defeat of the papal proxy power, who in this current battle is the Nazi’s of the Ukraine allied with the Western European globalist nations that make up the EU, NATO and are in lock step with the political and economic globalists of the United Nations. If Antiochus Magnus was at all three battles and represents the papal proxy power against the king of the south, how can it be the United States in 1989, then the Ukrainians as typified by the Battle of Raphia and then the United States again at the Battle of Panium? Verse ten is the key to verses eleven through fifteen for its fulfillment in 1989 provides an illustration of the prophetic characteristics of the first of the three proxy wars. What is the prophetic justification for identifying Antiochus as the papal proxy power, while not applying the United States to each of the three battles?

Битва, викладена в одинадцятому вірші, яка здійснилася в битві при Рафії, коли Антіох був переможений Птолемеєм, означає поразку папської проксі-сили, яка в цій нинішній битві представлена нацистами України, союзними із західноєвропейськими глобалістськими державами, що становлять ЄС і НАТО та діють в унісон із політичними й економічними глобалістами Організації Об’єднаних Націй. Якщо Антіох Великий був в усіх трьох битвах і представляє папську проксі-силу проти царя півдня, то як може бути так, що це Сполучені Штати у 1989 році, потім українці, як це типологічно показано битвою при Рафії, а потім знову Сполучені Штати в битві при Паніоні? Десятий вірш є ключем до віршів з одинадцятого по п’ятнадцятий, адже його здійснення у 1989 році дає ілюстрацію пророчих характеристик першої з трьох проксі-воєн. Яке пророче обґрунтування для ототожнення Антіоха як папської проксі-сили, водночас не застосовуючи Сполучені Штати до кожної з трьох битв?

In the history of the Ukrainian war, which has been typified by the battle of Raphia the United States employed the Nazi’s of the Ukraine as their proxy power in the very history where they are forming and image of the papacy, the power who always and only uses proxy powers to do her dirty work.

В історії української війни, яку було охарактеризовано битвою при Рафії, Сполучені Штати використали нацистів України як свою проксі-силу саме в тій історії, де вони формують образ папства — влади, яка завжди і лише використовує проксі-сили, щоб робити за неї брудну роботу.

To answer the question of proxy powers in verses ten through fifteen involves a prophetic study of the characteristics of Antiochus as a symbol. The Diadochi Wars were a series of conflicts from 323–281 BC among the Diadochi (Greek for “successors”), the generals and successors of Alexander the Great, who fought for control of his vast empire after his death in 323 BC. The first Antiochus was Antiochus I Soter, the son of Seleucus I Nicator, one of Alexander’s Diadochi (successors), who founded the Seleucid Empire.

Щоб відповісти на питання про сили-посередники у віршах з десятого по п’ятнадцятий, потрібне пророче дослідження рис Антіоха як символу. Війни діадохів були низкою конфліктів у 323–281 рр. до н. е. між діадохами (грецькою — «наступники»), полководцями та спадкоємцями Олександра Великого, які боролися за контроль над його величезною імперією після його смерті у 323 р. до н. е. Першим Антіохом був Антіох I Сотер, син Селевка I Нікатора, одного з діадохів Олександра (наступників), який заснував Селевкідську імперію.

The name Antiochus can be understood to mean one who stands in place of, in order to support. Antiochus is a symbol of Rome, and papal Rome is the antichrist, which possesses a similar symbolism as does Antiochus. Antiochus as a name represented the son of the founder of the Seleucid Empire, and in that sense, Antiochus stood in the place of his father, he stood as his proxy. Sister White identifies both Satan and the pope as the antichrist, and states that the pope is Satan’s representative on earth. It became a prominent dynastic name in the Seleucid Empire, partly due to its association with Antiochus I Soter and the city of Antioch, named after either Seleucus I’s father or son. The pope is the proxy for Satan, and symbolically the name Antiochus represents a proxy for his father, the founder of the northern kingdom who located its capital in Babylon.

Ім’я Антіох можна розуміти як «той, хто стає на місце (іншого), щоб підтримати». Антіох є символом Риму, а папський Рим — антихрист, який має подібну символіку до Антіоха. Ім’я Антіох носив син засновника Селевкідської імперії, і в цьому сенсі Антіох стояв на місці свого батька, був його представником. Сестра Вайт ототожнює і Сатану, і папу з антихристом і стверджує, що папа є представником Сатани на землі. Воно стало помітним династичним ім’ям у Селевкідській імперії, частково завдяки його зв’язку з Антіохом I Сотером і містом Антіохією, названим на честь або батька, або сина Селевка I. Папа є представником Сатани, а символічно ім’я Антіох означає представника свого батька, засновника північного царства, який розташував його столицю у Вавилоні.

After Alexander the Great’s death in 323 BC, his empire fragmented among the Diadochi (successors). In the Partition of Babylon (323 BC), Seleucus was initially appointed as the commander of the Companion cavalry (a prestigious military post) under Perdiccas, the regent of Alexander’s empire. By 321 BC, Seleucus was appointed satrap (governor) of Babylonia during the Partition of Triparadisus, following Perdiccas’ death and further negotiations among the Diadochi. In 316 BC, Antigonus I Monophthalmus, another Diadoch, forced Seleucus to flee Babylon due to Antigonus’ growing power. Seleucus sought refuge with Ptolemy I Soter in Egypt. In 312 BC, Seleucus returned to Babylon with a small force provided by Ptolemy. He defeated Antigonus’ forces and retook Babylon, marking the establishment of his power base. This event is often considered the founding of the Seleucid Empire, with 312 BC as the start of the Seleucid Era in historical reckoning.

Після смерті Олександра Македонського у 323 р. до н. е. його імперія розпалася між діадохами (наступниками). Під час Вавилонського поділу (323 р. до н. е.) Селевка спочатку призначили командиром кінноти гетайрів (престижна військова посада) під керівництвом Пердікки, регента імперії Олександра. До 321 р. до н. е. Селевка призначили сатрапом (намісником) Вавилонії під час поділу у Трипарадісі, після смерті Пердікки та подальших переговорів між діадохами. У 316 р. до н. е. Антигон I Монофтальм, інший діадох, унаслідок посилення могутності Антигона змусив Селевка втекти з Вавилона. Селевк шукав притулку у Птолемея I Сотера в Єгипті. У 312 р. до н. е. Селевк повернувся до Вавилона з невеликим загоном, наданим Птолемеєм. Він розбив війська Антигона та знову оволодів Вавилоном, що ознаменувало закладення основ його влади. Цю подію часто вважають заснуванням Селевкідської імперії; 312 р. до н. е. приймають за початок селевкідської ери в історичному літочисленні.

The name Seluecus is derived from Greek and comes from the root selas (σέλας), meaning “light,” “radiance,” or “flame.” The name suggests brilliance or illumination, fitting for a prominent figure like Seleucus I Nicator, the founder of the Seleucid Empire and who typifies the father who had been the light bearer in heaven.

Ім’я Seluecus походить з грецької мови і бере початок від кореня selas (σέλας), що означає «світло», «сяйво» або «полум’я». Ім’я натякає на блиск або осяйність, що пасує такій видатній постаті, як Селевк I Нікатор, засновник Селевкідської імперії, який уособлює батька, що був носієм світла на небі.

> “To secure worldly gains and honors, the church was led to seek the favor and support of the great men of earth; and having thus rejected Christ, she was induced to yield allegiance to the representative of Satan—the bishop of Rome.” The Great Controversy, 50.

> Щоб забезпечити собі мирські зиски та почесті, церква була приведена до того, щоб шукати прихильності та підтримки великих мужів землі; і, тим самим, відкинувши Христа, вона була спонукана віддати свою вірність представникові Сатани — римському єпископу. Велика боротьба, 50.

Antiochus Magnus represents the proxy of papal power, as the pope represents the proxy of Satan. The symbolism of Antiochus allows for differing proxy powers, just as there have been many popes. Reagan was the proxy of 1989, the Ukraine became the proxy of the United States in 2014 and Trump is the proxy at the Battle of Panium. Reagan was the first, Trump is the last and Zelenskyy is the rebellion in the middle.

Антіох Великий уособлює проксі папської влади, так само, як папа уособлює проксі Сатани. Символізм Антіоха допускає різні проксі-сили, так само як було багато пап. Рейган був проксі 1989 року, Україна стала проксі Сполучених Штатів у 2014 році, а Трамп — проксі в битві при Паніумі. Рейган був першим, Трамп — останнім, а Зеленський — повстання посередині.

Back to Articles