Article

# The Book of Daniel - Number Forty-Five

Книга Даниїла - Номер сорок п’ять

The Symbolic Transformation: Unraveling the Mystery of the Daily in the Book of Daniel

Символічне перетворення: розкриття таємниці «Щоденного» у Книзі Даниїла

Author

Jeff Pippenger

Published

January 9, 2024

Formats

PDF
Word

The “daily” in the book of Daniel was recognized by William Miller as a symbol of pagan Rome or paganism, but in the last days it is the symbol of the rejection of William Miller’s foundational truths. It represents the end of a rebellion that began in 1863, with the rejection of Miller’s understanding of Moses’ “seven times” of Leviticus twenty-six. When Adventism rejected the correct identification of “the daily” as paganism, they turned the symbol of Satan into a symbol of Christ. Isaiah identifies that this work was turning things upside down. The rejection of “the daily” was put in place in the 1930’s (the third generation of Adventism), but it had been a controversy since 1901 (the second generation of Adventism). As with ancient Israel, a progressive rejection of truth led to the acceptance of an error that contained the elements of the unpardonable sin.

«Щоденне» у книзі Даниїла було визнане Вільямом Міллером символом язичницького Риму або язичництва, але в останні дні воно є символом відкидання основоположних істин Вільяма Міллера. Воно означає кінець повстання, що почалося 1863 року, з відкиданням розуміння Міллера щодо Мойсеєвих «семи часів» у двадцять шостому розділі книги Левіт. Коли адвентизм відкинув правильне ототожнення «щоденного» з язичництвом, він перетворив символ Сатани на символ Христа. Ісая вказує, що ця справа була перевертанням усього з ніг на голову. Відкидання «щоденного» було закріплено у 1930-х роках (третє покоління адвентизму), але це було предметом суперечки з 1901 року (друге покоління адвентизму). Як і в стародавньому Ізраїлі, поступове відкидання істини привело до прийняття помилки, що містила елементи непростимого гріха.

The unpardonable sin for the quibbling Jews, was represented when they identified the works that Christ had done as the works of Satan. Ancient Israel is the premier symbol of modern Israel, and modern Israel did that very thing, only in reverse. They took the works of Satan (paganism), and attributed those works to Christ. Ancient Israel’s rebellion includes their choice of Satan as their king.

Непростимий гріх для причіпливих юдеїв полягав у тому, що вони назвали діла, які зробив Христос, ділами Сатани. Стародавній Ізраїль є головним символом сучасного Ізраїлю, і сучасний Ізраїль зробив те саме, тільки навпаки. Вони взяли діла Сатани (язичництво) і приписали ці діла Христу. Бунт стародавнього Ізраїлю включає їхній вибір Сатани своїм царем.

> When Pilate therefore heard that saying, he brought Jesus forth, and sat down in the judgment seat in a place that is called the Pavement, but in the Hebrew, Gabbatha. And it was the preparation of the passover, and about the sixth hour: and he saith unto the Jews, Behold your King! But they cried out, Away with him, away with him, crucify him. Pilate saith unto them, Shall I crucify your King? The chief priests answered, We have no king but Caesar. Then delivered he him therefore unto them to be crucified. And they took Jesus, and led him away. John 19:13–16.

> Коли Пилат почув те слово, він вивів Ісуса назовні й сів на судилищі на місці, що зветься Мощений Майдан, а єврейською — Ґаввата. Було ж приготування Пасхи, і близько шостої години; і каже юдеям: Ось ваш Цар! Та вони закричали: Геть Його, геть Його, розіпни Його. Пилат каже їм: Чи мені розіп’яти вашого Царя? Первосвященики відповіли: Ми не маємо царя, тільки кесаря. Тоді він видав Його їм, щоб розіп’яли. І вони взяли Ісуса й повели Його. Івана 19:13–16.

Pilate was the representative of pagan Rome, and Sister White identifies that the dragon who was kicked out of heaven in Revelation chapter twelve, is Satan, but in a secondary sense the dragon, is also pagan Rome. The dragon is therefore symbolized by “the daily.” The end of ancient Israel’s rebellion, when they publicly proclaimed, “We have no king but Caesar,” represented their public declaration that they were subjects of their king, and their king was Satan. That rebellion against God as King, began in the days of Samuel the prophet, when they rejected God as their king and demanded that they be given a human king so they could be as the other nations.

Пилат був представником язичницького Риму, і Сестра Вайт зазначає, що дракон, якого вигнали з неба в дванадцятому розділі Об’явлення, — це сатана, але у другорядному значенні дракон — це також язичницький Рим. Отже, символом дракона є «щоденне». Завершення бунту давнього Ізраїлю, коли вони публічно проголосили: «Немає в нас царя, крім Кесаря», означало їхню публічну заяву, що вони були підданими свого царя, а їхнім царем був сатана. Той бунт проти Бога як Царя розпочався за днів пророка Самуїла, коли вони відкинули Бога як свого Царя і зажадали, щоб їм дали людського царя, аби бути як інші народи.

> Then all the elders of Israel gathered themselves together, and came to Samuel unto Ramah, And said unto him, Behold, thou art old, and thy sons walk not in thy ways: now make us a king to judge us like all the nations. But the thing displeased Samuel, when they said, Give us a king to judge us. And Samuel prayed unto the Lord. And the Lord said unto Samuel, Hearken unto the voice of the people in all that they say unto thee: for they have not rejected thee, but they have rejected me, that I should not reign over them. According to all the works which they have done since the day that I brought them up out of Egypt even unto this day, wherewith they have forsaken me, and served other gods, so do they also unto thee. 1 Samuel 8:4–8.

> Тоді всі старійшини Ізраїля зібралися разом і прийшли до Самуїла в Раму, і сказали йому: Ось, ти вже старий, а твої сини не ходять твоїми дорогами; тож постав нам царя, щоб судив нас, як у всіх народів. Але це не сподобалося Самуїлові, коли вони сказали: Дай нам царя, щоб судив нас. І Самуїл молився до Господа. І Господь сказав Самуїлові: Послухай голосу народу в усьому, що вони кажуть тобі, бо не тебе вони відкинули, а Мене відкинули, щоб Я не царював над ними. Згідно з усіма їхніми вчинками від того дня, як Я вивів їх із Єгипту, і аж до цього дня — як вони залишали Мене й служили іншим богам, — так чинять вони і з тобою. 1 Самуїлова 8:4-8.

Ancient Israel never recognized that they had rejected God, or that their desire for an earthly king would progress to the point where they crucified the Messiah, and chose Satan as their king. Their rebellion was hidden from their eyes by their own self-righteous ideas that in spite of rejecting God, they were still the chosen people, for after all, they reasoned, God still maintained a holy prophetic ministry, even after Samuel.

Стародавній Ізраїль ніколи не визнавав, що відкинув Бога, ані того, що їхнє прагнення до земного царя призведе до того, що вони розіпнуть Месію і оберуть Сатану своїм царем. Їхній бунт був прихований від їхніх очей їхніми власними самоправедними уявленнями про те, що, попри те, що вони відкинули Бога, вони все ще були обраним народом, адже, міркували вони, Бог і далі підтримував святе пророче служіння, навіть після Самуїла.

They misinterpreted the prophetic ministry of the prophets, believing that the presence of God’s prophets proved they were God’s chosen people. They did not see that they were far from God and the prophets were seeking to lead them back to God, for they interpreted the activity of the prophets as evidence of God’s leading. This was in spite of their continued rejection of all the messages of the prophets that were sent to them. The same deception came upon Adventism in 1863.

Вони неправильно тлумачили пророче служіння пророків, вважаючи, що присутність Божих пророків доводить, що вони були Божим обраним народом. Вони не бачили, що були далеко від Бога, а пророки намагалися повернути їх до Бога, бо тлумачили діяльність пророків як доказ Божого керівництва. І це попри їхнє тривале відкидання всіх послань пророків, надісланих їм. Та сама омана охопила адвентизм у 1863 році.

Adventism rejected the movement that had been brought together through the ministry of William Miller, and chose to become a legally registered church the same year in which they rejected Moses’ message of the “seven times,” as delivered by Elijah (William Miller). The same year they produced a counterfeit prophetic chart, that could no longer be read, and could no longer “speak” as per Habakkuk 2, verse 3, for it required a handout to explain it. Habakkuk’s charts could be read just as they existed and therefore they could “speak”.

Адвентизм відкинув рух, який було об’єднано завдяки служінню Вільяма Міллера, і вирішив стати юридично зареєстрованою церквою того самого року, в який вони відкинули Мойсеєве послання про «сім разів», як його передав Ілля (Вільям Міллер). Того ж року вони створили підроблену пророчу схему, яку вже не можна було читати і яка вже не могла «говорити» відповідно до Авакума 2:3, бо для її пояснення потрібен був роздатковий матеріал. Схеми Авакума можна було читати такими, якими вони були, і тому вони могли «говорити».

Adventism refused to accomplish any self-examination of the choice they made in 1863, for after all they had the prophetess among them, proving they were the remnant people identified in the book of Revelation, which had the Spirit of Prophecy. They manifested the same spirit and attitude of ancient Israel, and the rebellion that began with the rejection of the first jewel that was discovered by Miller, ultimately led to their rejection of Miller’s identification of the jewel of “the daily” also.

Адвентизм відмовився від будь-якого самоаналізу щодо вибору, який вони зробили 1863 року, адже, зрештою, серед них була пророчиця, що доводило, ніби вони є народом-залишком, окресленим у книзі Об’явлення, який має Дух пророцтва. Вони виявили той самий дух і ставлення, що й давній Ізраїль, а відступництво, яке почалося з відкинення першої коштовності, відкритої Міллером, зрештою привело до того, що вони відкинули і міллерівське ототожнення коштовності «щоденного».

Modern Israel rejected Miller’s understanding of “the daily,” a symbol of pagan Rome, which in turn is a symbol of Satan, and claimed that “the daily” is a symbol of Christ. In other words, modern Israel chose to accept a satanic symbol as a symbol of Christ. Just as ancient Israel proclaimed that they had no king but Caesar, a representative of pagan Rome, which is a symbol of Satan.

Сучасний Ізраїль відкинув тлумачення Міллера «the daily» як символу язичницького Риму, який, у свою чергу, є символом Сатани, і заявив, що «the daily» є символом Христа. Іншими словами, сучасний Ізраїль вирішив прийняти сатанинський символ як символ Христа. Так само як давній Ізраїль проголосив, що не має іншого царя, крім Цезаря, представника язичницького Риму, який є символом Сатани.

In terms of prophetic application, that choice demanded that modern Israel would need to redefine chapters seven, eight and nine of Daniel, which were the very chapters that are represented by the Ulai River, and were the increase of knowledge in Millerite history. They would be forced to change those chapters, for chapter eight directly references “the daily” three times.

З огляду на пророче застосування, цей вибір означав, що сучасному Ізраїлю доведеться переосмислити сьомий, восьмий і дев’ятий розділи книги Даниїла, які якраз і представлені річкою Улай і становили зростання знання в історії міллеритів. Їм довелося б змінити ті розділи, адже восьмий розділ безпосередньо посилається на «щоденне» тричі.

Forced by the history where the vision of the Ulai River was unsealed, the Millerites could see no other earthly kingdoms before Christ returned and set up His everlasting kingdom, as represented in Daniel chapter two. They therefore treated the fourth kingdom of Rome as one kingdom with two aspects. Those two aspects were directly represented in chapters seven and eight of Daniel. Daniel identifies that the vision he received in chapter eight was to be understood in connection with the vision of chapter seven.

Змушені історією, яка зняла печать із видіння біля ріки Улаю, міллеріти не бачили жодних інших земних царств до повернення Христа та встановлення Його вічного царства, як це зображено в другому розділі книги Даниїла. Тому вони розглядали четверте царство Риму як одне царство з двома аспектами. Ці два аспекти були безпосередньо представлені в сьомому та восьмому розділах книги Даниїла. Даниїл вказує, що видіння, яке він отримав у восьмому розділі, слід розуміти у зв’язку з видінням сьомого розділу.

> In the third year of the reign of king Belshazzar a vision appeared unto me, even unto me Daniel, after that which appeared unto me at the first. Daniel 8:1.

> У третьому році царювання царя Валтасара видіння з’явилося мені, мені, Даниїлові, після того, що з’явилося мені спочатку. Даниїла 8:1.

The vision “which appeared unto” Daniel “at the first,” was the vision of chapter seven.

Видіння, «яке з’явилося» Даниїлові «спочатку», було видінням сьомого розділу.

> In the first year of Belshazzar king of Babylon Daniel had a dream and visions of his head upon his bed: then he wrote the dream, and told the sum of the matters. Daniel 7:1.

> У першому році Валтасара, царя Вавилонського, Даниїл мав сон і видіння своєї голови на своєму ложі; тоді він записав сон і виклав короткий зміст справ. Даниїла 7:1.

The two visions represent two aspects of the kingdoms of Bible prophecy that had first been represented in chapter two of Daniel. The four kingdoms of Babylon, Medo-Persia, Greece and Rome were repeated in chapters seven, and then again in chapter eight, but with a distinction between the political elements of the four kingdoms and the religious elements of the four kingdoms. In Daniel seven, the kingdoms are represented by beasts of prey, but in chapter eight the same kingdoms are presented by sanctuary beasts. Daniel wished to understand the vision of chapter seven, and Gabriel came to him to explain.

Два видіння відображають два аспекти царств біблійного пророцтва, які вперше були представлені у другому розділі книги Даниїла. Чотири царства — Вавилон, Мідо-Персія, Греція та Рим — були повторені в сьомому розділі, а потім знову у восьмому, але з розрізненням між політичними елементами чотирьох царств і релігійними елементами чотирьох царств. У сьомому розділі книги Даниїла царства представлені хижими звірами, а у восьмому — тваринами святилища. Даниїл бажав зрозуміти видіння сьомого розділу, і Гавриїл прийшов до нього, щоб пояснити.

> I Daniel was grieved in my spirit in the midst of my body, and the visions of my head troubled me. I came near unto one of them that stood by, and asked him the truth of all this. So he told me, and made me know the interpretation of the things. These great beasts, which are four, are four kings, which shall arise out of the earth. But the saints of the most High shall take the kingdom, and possess the kingdom forever, even for ever and ever. Daniel 7:15–18.

> Я, Даниїл, засмутився духом у моєму нутрі, і видіння моєї голови тривожили мене. Я підійшов до одного з тих, що стояли поруч, і запитав його про істину всього цього. І він розповів мені й дав знати тлумачення цих речей. Ці великі звірі, яких є чотири, — це чотири царі, що постануть із землі. А святі Всевишнього приймуть царство і посядуть царство навіки, аж навіки віків. Даниїл 7:15–18.

Daniel was informed that the four beasts were four earthly kingdoms that would exist until God’s everlasting kingdom would be set up, in agreement with Daniel chapter two. There were to be four earthly kingdoms that preceded the arrival of God’s everlasting kingdom, as represented by the rock that was cut out of the mountain and filled the whole earth in chapter two.

Даниїлові було повідомлено, що чотири звірі — це чотири земні царства, які існуватимуть, доки не буде встановлено вічне Боже царство, відповідно до другого розділу книги Даниїла. Мали бути чотири земні царства, що передували приходу вічного Божого царства, яке в другому розділі символізоване каменем, висіченим із гори, який наповнив усю землю.

Sister White took the Millerite understanding of those four kingdoms well beyond the Millerite understanding, when she addressed the earth beast of Revelation chapter thirteen.

Сестра Вайт вивела міллеритське розуміння тих чотирьох царств далеко за межі міллеритського тлумачення, коли вона розглянула звіра із землі з тринадцятого розділу Об’явлення.

> “At this point another symbol is introduced. Says the prophet: ‘I beheld another beast coming up out of the earth; and he had two horns like a lamb.’ Verse 11. Both the appearance of this beast and the manner of its rise indicate that the nation which it represents is unlike those presented under the preceding symbols. The great kingdoms that have ruled the world were presented to the prophet Daniel as beasts of prey, rising when ‘the four winds of the heaven strove upon the great sea.’ Daniel 7:2. In Revelation seventeen an angel explained that waters represent ‘peoples, and multitudes, and nations, and tongues.’ Revelation 17:15. Winds are a symbol of strife. The four winds of heaven striving upon the great sea represent the terrible scenes of conquest and revolution by which kingdoms have attained to power.” The Great Controversy, 439.

> У цей момент вводиться ще один символ. Пророк каже: «І я побачив іншого звіра, що виходив із землі; і мав він два роги, як у ягняти». Вірш 11. І вигляд цього звіра, і спосіб його появи вказують на те, що держава, яку він представляє, відрізняється від тих, що представлені попередніми символами. Великі царства, що правили світом, були показані пророку Даниїлові як хижі звірі, які піднімалися, коли «чотири вітри небесні боролися на великому морі». Даниїл 7:2. У сімнадцятому розділі Об’явлення ангел пояснив, що води означають «людей, і натовпи, і народи, і язики». Об’явлення 17:15. Вітри є символом боротьби. Чотири вітри небесні, що боролися на великому морі, символізують жахливі сцени завоювань і революцій, завдяки яким царства здобували владу. Велика боротьба, 439.

The beasts are symbols of the conquests that were accomplished as the kingdoms came to power. A beast of prey prophetically represents the political, economic and military power of a kingdom. The same kingdoms represented in Daniel chapter two and seven, are also represented in chapter eight, but there they are all associated with elements derived from God’s sanctuary, and in so doing they represent the religious element of the kingdoms, for they were all a union of church and State.

Звірі є символами завоювань, які були здійснені, коли царства приходили до влади. Хижий звір пророчо представляє політичну, економічну та військову силу царства. Ті самі царства, представлені у другому й сьомому розділах книги Даниїла, представлені також і у восьмому розділі, але там усі вони пов’язані з елементами, що походять зі святилища Божого, і таким чином вони представляють релігійний елемент царств, бо всі вони були союзом церкви й держави.

> In the third year of the reign of king Belshazzar a vision appeared unto me, even unto me Daniel, after that which appeared unto me at the first. And I saw in a vision; and it came to pass, when I saw, that I was at Shushan in the palace, which is in the province of Elam; and I saw in a vision, and I was by the river of Ulai. Then I lifted up mine eyes, and saw, and, behold, there stood before the river a ram which had two horns: and the two horns were high; but one was higher than the other, and the higher came up last. I saw the ram pushing westward, and northward, and southward; so that no beasts might stand before him, neither was there any that could deliver out of his hand; but he did according to his will, and became great. And as I was considering, behold, an he goat came from the west on the face of the whole earth, and touched not the ground: and the goat had a notable horn between his eyes. And he came to the ram that had two horns, which I had seen standing before the river, and ran unto him in the fury of his power. And I saw him come close unto the ram, and he was moved with choler against him, and smote the ram, and brake his two horns: and there was no power in the ram to stand before him, but he cast him down to the ground, and stamped upon him: and there was none that could deliver the ram out of his hand. Therefore the he goat waxed very great: and when he was strong, the great horn was broken; and for it came up four notable ones toward the four winds of heaven. Daniel 8:1–8.

> У третьому році царювання царя Валтасара з’явилося мені видіння, мені, Даниїлові, після того, що з’явилося мені спочатку. І я бачив у видінні; і сталося, коли я бачив, що я був у Шушані, у палаці, що в провінції Елам; і я бачив у видінні, що був біля річки Улай. Тоді я звів очі й побачив, і ось: перед річкою стояв баран, що мав два роги; і два роги були високі, але один був вищий за другий, і вищий виріс останнім. Я бачив, як баран бодав на захід, і на північ, і на південь, так що жоден звір не міг устояти перед ним, і не було нікого, хто міг би врятувати з його руки; а він робив, як хотів, і звеличився. І коли я роздумував, ось козел прийшов із заходу по поверхні всієї землі і не торкався землі; і в козла був помітний ріг між очима. І він підійшов до барана, що мав два роги, якого я бачив перед річкою, і кинувся на нього в запалі своєї сили. І я бачив, як він наблизився до барана, і розпалився гнівом проти нього, і вдарив барана та зламав його обидва роги; і не було в барана сили встояти перед ним, але він повалив його на землю й потоптав його; і не було нікого, хто міг би врятувати барана з його руки. Тому козел дуже звеличився; а коли він зміцнів, великий ріг зламався, і замість нього виросли чотири помітні роги до чотирьох вітрів небесних. Даниїла 8:1–8.

Chapter eight begins with Daniel affirming that he is then living in the history of the first kingdom of Bible prophecy (Babylon), but his vision does not identify any symbol that was to represent Babylon, for it begins with the ram that represented the second earthly kingdom of Medo-Persia. The absence of a symbol of Babylon is purposeful, for a primary characteristic of Babylon is that it represents a kingdom that is removed, and thereafter restored, as represented by Nebuchadnezzar’s “seven times” living as a beast. During that “seven times” an element of spiritual Babylon (the papacy), is represented, for the papacy is the kingdom that is forgotten for seventy symbolic years, during which she had a deadly wound. The fact that Daniel identifies that he receives the vision “in the third year of the reign of king Belshazzar,” identifies Babylon as the kingdom that precedes the second kingdom of Medo-Persia, but it emphasizes Babylon as the hidden, or forgotten kingdom that is forgotten during the days of one king.

Восьмий розділ починається з того, що Даниїл стверджує, що він тоді жив у часи першого царства біблійного пророцтва (Вавилона), але його видіння не ідентифікує жодного символу, який мав би представляти Вавилон, бо воно починається з барана, що представляв друге земне царство — Мідо-Персію. Відсутність символу Вавилона є умисною, адже однією з його основних ознак є те, що він означає царство, яке усунуте, а згодом відновлене, як це показано «сімома часами» Навуходоносора, коли він жив як звір. Під час тих «семи часів» представлено складник духовного Вавилона (папство), бо папство — це царство, яке забуте протягом сімдесяти символічних років, упродовж яких воно мало смертельну рану. Той факт, що Даниїл зазначає, що отримує видіння «у третій рік царювання царя Валтасара», визначає Вавилон як царство, що передує другому царству — Мідо-Персії, але підкреслює Вавилон як приховане, або забуте царство, яке протягом днів одного царя лишається забутим.

The beasts of chapter eight, are not beasts of prey, they are beasts that were used as sacrificial animals in the sanctuary service. The fourth kingdom is represented as “a little horn,” not as a beast, but horns were part of God’s sanctuary, for the altars in God’s sanctuary had horns as part of their design.

Звірі восьмого розділу — не хижі звірі; це звірі, яких використовували як жертовних тварин у служінні святилища. Четверте царство представлене як «малий ріг», а не як звір, але роги були частиною Божого святилища, бо жертовники у Божому святилищі мали роги як частину свого устрою.

Not only were the four kingdoms of prophecy represented by Daniel with sanctuary terms, the narrative of the chapter contains several words derived directly from God’s sanctuary service. The narrative in the chapter is presented with Hebrew words drawn from the sanctuary service, but also the action of presenting an offering in the sanctuary service is built within the structure of the chapter. The fact that Daniel purposely associated chapter seven and eight together, allows those who wish to see, that chapter seven, is identifying the statecraft of the kingdoms of Bible prophecy and chapter eight, is identifying the churchcraft of the kingdoms of Bible prophecy.

Не лише чотири царства пророцтва Данило представив мовою святилища, оповідь розділу також містить кілька слів, що безпосередньо походять зі служіння Божого святилища. Оповідь у цьому розділі викладено єврейськими словами, запозиченими зі служіння святилища, а сама дія принесення жертви у служінні святилища закладена в структуру розділу. Той факт, що Данило свідомо поєднав сьомий і восьмий розділи, дає змогу тим, хто хоче це побачити, зрозуміти: сьомий розділ окреслює державний аспект царств біблійного пророцтва, а восьмий — церковний аспект царств біблійного пророцтва.

Adventism has been forced to cover this fact up with satanic fables, for this recognition reveals that Miller’s jewels were just as God designed them to be. Their rejection of Miller’s understanding of “the daily,” is represented as a claim that “God had no understanding,” for they claim that when God gave the framework to Miller (through the ministry of holy angels), it was not accurate.

Адвентизм був змушений прикрити цей факт сатанинськими байками, бо це визнання показує, що коштовності Міллера були саме такими, якими Бог їх задумав. Їхнє відкидання Міллерового розуміння «щоденного» подається як твердження, що «Бог нічого не розумів», бо вони стверджують, що коли Бог дав Міллеру основу (через служіння святих ангелів), вона була неточною.

> Surely your turning of things upside down shall be esteemed as the potter’s clay: for shall the work say of him that made it, He made me not? or shall the thing framed say of him that framed it, He had no understanding? Isaiah 29:16.

> Авжеж, ваше перевертання всього догори дриґом буде вважене за гончарську глину: бо чи скаже виріб про того, хто його зробив: Він мене не зробив? або чи скаже те, що зліплене, про того, хто його зліпив: Він не має розуму? Ісая 29:16.

The framework of Miller was the prophetic structure he recognized and employed but from 1863 onward, Adventism returned to the theological applications of apostate Protestantism and Catholicism, in order to cover up the jewels of Miller’s dream. Adventism accepted a false framework (the thing framed), in order to reject the work, and also the Maker of the work. In doing so, they claim the Maker of the work has no understanding. The rejection of that framework, was and still is, a rejection of the increase of knowledge that was unsealed in 1798. Those that reject the increase of knowledge reject the work and the Maker of the work, and in terms of Daniel they were “the wicked”.

Схема Міллера була тією пророчою структурою, яку він розпізнав і застосовував, але починаючи з 1863 року адвентизм повернувся до богословських тлумачень відступницького протестантизму й католицизму, аби приховати перлини сну Міллера. Адвентизм прийняв хибну структуру (те, що сформоване), щоб відкинути працю, а також Творця праці. Чинячи так, вони твердять, що Творець праці не має розуміння. Відкинення тієї структури було і досі є відкиненням примноження знання, яке було розпечатано у 1798 році. Ті, хто відкидає примноження знання, відкидають працю і Творця праці, і за висловом Даниїла вони були «беззаконні».

> Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. Daniel 12:10.

> Багато хто очистяться, вибіляться й будуть випробувані; але безбожні чинитимуть безбожно: і ніхто з безбожних не зрозуміє; але мудрі зрозуміють. Даниїла 12:10.

The “wicked shall do wickedly”, thus identifying a progressive escalating rejection of truth. The wickeds rejection of the framework is a rejection of God, and in turn God rejects the wicked for the rejection they attempt to accomplish by a counterfeit framework.

«Нечестиві чинитимуть нечестиво», що вказує на поступове й наростаюче відкидання істини. Відкидання рамки нечестивими є відкиданням Бога, і, своєю чергою, Бог відкидає нечестивих за те відкидання, яке вони намагаються здійснити за допомогою фальшивої рамки.

> My people are destroyed for lack of knowledge: because thou hast rejected knowledge, I will also reject thee, that thou shalt be no priest to me: seeing thou hast forgotten the law of thy God, I will also forget thy children. Hosea 4:6.

> Мій народ гине через брак пізнання: бо ти відкинув пізнання, то й Я відкину тебе, щоб ти не був Мені священиком; бо ти забув Закон Бога свого, то й Я забуду дітей твоїх. Осія 4:6.

God’s people, who were God’s “priests” from 1844 through to 1863, were rejected for their lack of the “knowledge” that has been increased through the ministry of William Miller. It is important to consider the context of verse six in Hosea, for the context identifies an escalating rebellion against the truth, represented as the “knowledge.”

Божий народ — Божі «священики» у період з 1844 по 1863 рік — був відкинений через брак «знання», яке було помножене через служіння Вільяма Міллера. Важливо враховувати контекст шостого вірша у книзі Осії, адже саме контекст окреслює наростаюче відступництво проти істини, представленої як «знання».

> Hear the word of the Lord, ye children of Israel: for the Lord hath a controversy with the inhabitants of the land, because there is no truth, nor mercy, nor knowledge of God in the land. By swearing, and lying, and killing, and stealing, and committing adultery, they break out, and blood toucheth blood. Therefore shall the land mourn, and every one that dwelleth therein shall languish, with the beasts of the field, and with the fowls of heaven; yea, the fishes of the sea also shall be taken away. Yet let no man strive, nor reprove another: for thy people are as they that strive with the priest. Therefore shalt thou fall in the day, and the prophet also shall fall with thee in the night, and I will destroy thy mother. My people are destroyed for lack of knowledge: because thou hast rejected knowledge, I will also reject thee, that thou shalt be no priest to me: seeing thou hast forgotten the law of thy God, I will also forget thy children. As they were increased, so they sinned against me: therefore will I change their glory into shame. They eat up the sin of my people, and they set their heart on their iniquity. And there shall be, like people, like priest: and I will punish them for their ways, and reward them their doings. For they shall eat, and not have enough: they shall commit whoredom, and shall not increase: because they have left off to take heed to the Lord.

> Послухайте слово Господнє, діти Ізраїлеві: бо Господь має тяжбу з мешканцями краю, бо в краї немає ні правди, ні милості, ні пізнання Бога. Проклинають, і брешуть, і вбивають, і крадуть, і чинять перелюб; вони розперезалися, і кров за кров’ю ллється. Тому засумує земля, і знемагатиме кожен, хто живе в ній, разом із звірами польовими та птаством небесним; і навіть риби моря зникнуть. Та нехай ніхто не сперечається і не докоряє іншому: бо твій народ подібний до тих, що сперечаються зі священиком. Тому ти впадеш удень, і пророк також упаде з тобою вночі, а твою матір Я погублю. Мій народ гине через брак пізнання: бо ти відкинув пізнання, то і Я відкину тебе, щоб ти не був Мені священиком; оскільки ти забув Закон свого Бога, то Я забуду і дітей твоїх. Чим більше їх ставало, тим більше вони грішили проти Мене; тому Я переміню їхню славу на ганьбу. Вони поїдають гріх Мого народу і до його беззаконня прихиляють своє серце. І буде: як народ, так і священик; і Я їх покараю за їхні дороги та віддам їм за їхні вчинки. Бо вони їстимуть і не наситяться; чинитимуть блуд і не розмножаться, бо перестали зважати на Господа.

> Whoredom and wine and new wine take away the heart. My people ask counsel at their stocks, and their staff declareth unto them: for the spirit of whoredoms hath caused them to err, and they have gone a whoring from under their God. They sacrifice upon the tops of the mountains, and burn incense upon the hills, under oaks and poplars and elms, because the shadow thereof is good: therefore your daughters shall commit whoredom, and your spouses shall commit adultery. I will not punish your daughters when they commit whoredom, nor your spouses when they commit adultery: for themselves are separated with whores, and they sacrifice with harlots: therefore the people that doth not understand shall fall. Though thou, Israel, play the harlot, yet let not Judah offend; and come not ye unto Gilgal, neither go ye up to Bethaven, nor swear, The Lord liveth. For Israel slideth back as a backsliding heifer: now the Lord will feed them as a lamb in a large place. Ephraim is joined to idols: let him alone. Their drink is sour: they have committed whoredom continually: her rulers with shame do love, Give ye. The wind hath bound her up in her wings, and they shall be ashamed because of their sacrifices. Hosea 4:1–19.

> Блуд, вино та молоде вино відбирають серце. Мій народ радиться зі своїм деревом, і його жезл їм провіщає, бо дух розпусти звів їх, і, блудуючи, вони відступили від свого Бога. Приносять жертви на верхів’ях гір і кадять на пагорбах, під дубами, тополями та яворами, бо приємна їх тінь; тому ваші дочки будуть блудити, а ваші невістки чинитимуть перелюб. Я не каратиму ваших дочок, коли вони блудують, ані ваших невісток, коли вони чинять перелюб, бо самі вони відлучаються з блудницями й приносять жертви разом із повіями; тому народ, що не має розуміння, впаде. Хоч ти, Ізраїлю, блудуєш, нехай Юда не провиняється; не ходіть до Ґілґалу, не піднімайтеся до Бет-Авена і не кляніться: «Живий Господь». Бо Ізраїль відступає, як уперта телиця; тепер Господь пастиме їх, як ягня, на просторому місці. Єфрем з’єднався з ідолами — залиште його. Їхній напій скис; вони безупинно блудують; їхні князі люблять ганьбу: «Давайте!». Вітер зв’язав її у своїх крилах, і вони осоромляться через свої жертви. Осія 4:1–19.

The warning of Hosea is that “the Lord hath a controversy with the inhabitants of the land, because there is no truth, nor mercy, nor knowledge of God in the land.” Adventism is God’s people of the last days. In the day that the dirt brush man enters Miller’s room, Adventism, including the people, the priests, the prophets “that doth not understand shall fall,” for they will be “joined to idols.” Their idols are their counterfeit doctrines, woven into a counterfeit framework.

Попередження Осії полягає в тому, що «Господь має суперечку з мешканцями землі, бо немає ні істини, ні милості, ні пізнання Бога на землі». Адвентизм — це Божий народ останніх днів. У день, коли чоловік із щіткою для сміття увійде до кімнати Міллера, адвентизм, включно з народом, священиками, пророками, «хто не розуміє, упаде», бо вони будуть «прилучені до ідолів». Їхні ідоли — це їхні фальшиві вчення, вплетені у фальшиву систему.

The rebellion represented by the rejection of the increase of knowledge is a progressive escalation of rebellion that reaches the point where their probation ends with the pronouncement that they are joined to the counterfeit doctrines that are swept from Miller’s room. Their rebellion is represented as the commission of whoredom continually. From 1863 onward until the close of probation, they continually rebel until they are spewed out of the mouth of the Lord.

Бунт, що проявляється у відкиненні зростання знань, є поступовою ескалацією бунту, яка доходить до того, що їхній випробувальний час завершується проголошенням про їхнє приєднання до фальшивих доктрин, що виметені геть з кімнати Міллера. Їхній бунт зображено як постійне вчинення блуду. Від 1863 року і надалі, аж до завершення випробувального часу, вони безупинно бунтують, доки їх не буде вивергнуто з уст Господа.

The rebellion of rejecting knowledge was represented by their “continually” committing adultery, and although not the same Hebrew word, the meaning is the same as the Hebrew word “tamid” which means “continual”, and that is translated as “the daily” in the book of Daniel.

Бунт, що полягав у відкиданні знання, був представлений їхнім «постійним» вчиненням перелюбу, і хоча це не те саме єврейське слово, значення таке саме, як у єврейського слова «тамід», що означає «постійний», і яке перекладається як «щоденне» у книзі Даниїла.

We will continue our study of the four kingdoms of Bible prophecy in the next article.

У наступній статті ми продовжимо наше вивчення чотирьох царств біблійного пророцтва.

> “Then I saw in relation to the ‘Daily,’ that the word ‘sacrifice’ was supplied by man’s wisdom, and does not belong to the text; and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry. When union existed, before 1844, nearly all were united on the correct view of the ‘Daily;’ but since 1844, in the confusion, other views have been embraced, and darkness and confusion has followed.” Review and Herald, November 1, 1850.

> Тоді я побачив щодо 'Щоденного', що слово 'жертва' було додане людською мудрістю і не належить до тексту; і що Господь дав правильний погляд на нього тим, хто виголосили клич про годину суду. Коли існувала єдність, до 1844 року, майже всі були одностайні щодо правильного розуміння 'Щоденного'; але після 1844 року, в замішанні, були прийняті інші погляди, і за цим послідували темрява й замішання. Review and Herald, 1 листопада 1850 р.

Back to Articles