Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Thirty-One

Книга Даниїла - номер сто тридцять один

Unveiling the Prophetic Tapestry: Connecting the Dots from Revelation to Present Realities

Розкриття пророчого гобелена: з’єднуючи точки від Одкровення до реалій сьогодення

Author

Jeff Pippenger

Published

March 12, 2024

Formats

PDF
Word

In previous articles we identified that the Millerites recognized that they were fulfilling the parable of the ten virgins, Habakkuk chapter two and Ezekiel chapter twelve, verses twenty-one through twenty-eight. The verses in Ezekiel identify that when these three prophetic passages are perfectly fulfilled in the last days, “the effect of every vision” will be fulfilled. Sister White also addresses this phenomenon.

У попередніх статтях ми з’ясували, що міллеріти визнавали, що вони виконують притчу про десять дів, другий розділ книги Авакума та дванадцятий розділ книги Єзекіїля, вірші з двадцять першого по двадцять восьмий. Вірші з книги Єзекіїля вказують, що коли ці три пророчі уривки в останні дні будуть досконало виконані, «сповнення кожного видіння» звершиться. Сестра Вайт також торкається цього явища.

> “In the Revelation all the books of the Bible meet and end. Here is the complement of the book of Daniel. One is a prophecy; the other a revelation. The book that was sealed is not the Revelation, but that portion of the prophecy of Daniel relating to the last days. The angel commanded, ‘But thou, O Daniel, shut up the words, and seal the book, even to the time of the end.’ Daniel 12:4.” Acts of the Apostles, 585.

> У книзі Об’явлення всі книги Біблії сходяться і завершуються. Тут є доповнення до книги Даниїла. Одна — пророцтво; інша — об’явлення. Запечатаною була не книга Об’явлення, а та частина пророцтва Даниїла, що стосується останніх днів. Ангел наказав: «А ти, Даниїле, затаї ці слова та запечатай книгу аж до часу кінця». Даниїл 12:4. Діяння апостолів, 585.

The parable of the ten virgins is repeated to the very letter in the sealing time of the one hundred and forty-four thousand, which began on September 11, 2001 and ends when the door is closed upon the foolish virgins at the soon-coming Sunday law. In that period of history the effect of every vision represented in “all the books of the Bible meet and end.”

Притча про десять дів дослівно повторюється у час запечатування ста сорока чотирьох тисяч, який розпочався 11 вересня 2001 року і закінчиться, коли двері зачинять перед нерозумними дівами під час недільного закону, що незабаром настане. У той період історії виявляється дія кожного видіння, представленого в «усі книги Біблії сходяться й завершуються».

We have been building a platform of understanding in the previous article to set forth the external line of history that is represented in verse forty of Daniel eleven, which represents the political history of the earth beast’s Republican horn. That history runs parallel with the religious history of the earth beast’s true Protestant horn. We have identified a handful of prophetic lines which address the Republican horn of the earth beast, and are placing those lines upon the prophetic history that began at the time of the end in 1989.

У попередній статті ми вибудовували основу розуміння, щоб викласти зовнішню лінію історії, представлену у сороковому вірші одинадцятої глави Даниїла, яка відображає політичну історію республіканського рога земного звіра. Та історія проходить паралельно з релігійною історією істинного протестантського рога земного звіра. Ми визначили кілька пророчих ліній, які стосуються республіканського рога земного звіра, і накладаємо ці лінії на пророчу історію, що почалася в час кінця у 1989 році.

The prophetic period of the earth beast that began in 1776, and concluded at the time of the end in 1798, is the line we intend to employ in an attempt to bring all of the lines which are now having their effect together. The period of 1776 to 1798 possesses the signature of Alpha and Omega, for it begins and ends with a legislative action, which is the speaking of a nation.

Пророчий період земного звіра, що почався 1776 року і завершився у час кінця в 1798 році, є тією лінією, яку ми плануємо застосувати у спробі зібрати докупи всі лінії, що нині чинять свій вплив. Період від 1776 до 1798 року має ознаку Альфи й Омеги, бо він починається і закінчується законодавчою дією, якою нація говорить.

> “The speaking of the nation is the action of its legislative and judicial authorities.” The Great Controversy, 443.

> "Висловлення нації — це дія її законодавчої та судової влади." Велика боротьба, 443.

A primary characteristic of the earth beast is its speaking. The Constitution of the United States was a divine document that opened the doors for religious and political freedom, and in so doing swallowed the “flood” of persecution that had been carried on for centuries by the kings of Europe and the Catholic church.

Основною характеристикою земного звіра є його мовлення. Конституція Сполучених Штатів була божественним документом, який відкрив двері для релігійної та політичної свободи і тим самим поглинув «потік» переслідувань, що протягом століть чинилися королями Європи та Католицькою церквою.

> And the serpent cast out of his mouth water as a flood after the woman, that he might cause her to be carried away of the flood. And the earth helped the woman, and the earth opened her mouth, and swallowed up the flood which the dragon cast out of his mouth. Revelation 12:15, 16.

> І змій випустив зі своїх уст воду, як повінь, услід за жінкою, щоб та повінь понесла її. І земля допомогла жінці: земля відкрила свої уста й поглинула ту повінь, яку дракон випустив зі своїх уст. Об’явлення 12:15, 16.

At the end of the earth beast’s reign as the sixth kingdom of Bible prophecy it will again speak, but then it will speak as a dragon, by enforcing the Sunday law.

Наприкінці панування звіра із землі, який у біблійному пророцтві є шостим царством, він знову заговорить, але тоді говоритиме як дракон, примушуючи до виконання недільного закону.

> And I beheld another beast coming up out of the earth; and he had two horns like a lamb, and he spake as a dragon. Revelation 13:11.

> І бачив я іншого звіра, що виходив із землі; і мав він два роги, подібні до ягняти, і говорив, як дракон. Об’явлення 13:11.

The earth beast began as the sixth kingdom in 1798, when the papacy was robbed of its strength.

Звір із землі виник як шосте царство у 1798 році, коли папство було позбавлене своєї сили.

> “And when the Papacy, robbed of its strength, was forced to desist from persecution, John beheld a new power coming up to echo the dragon’s voice, and carry forward the same cruel and blasphemous work. This power, the last that is to wage war against the church and the law of God, was symbolized by a beast with lamblike horns.” Signs of the Times, November 1, 1899.

> «І коли Папство, позбавлене своєї сили, було змушене припинити переслідування, Іван побачив, як піднімалася нова сила, щоб підхопити голос дракона і продовжити ту саму жорстоку й богохульну справу. Ця сила, остання, якій належить вести війну проти церкви та Божого закону, була символізована звіром із рогами, подібними до ягнячих». Знаки часу, 1 листопада 1899 р.

In 1798, when the papacy received its deadly wound, the United States spoke, and as is always the case with Alpha and Omega, the speaking at the beginning prefigured the speaking at the end. The Alien and Sedition Acts were spoken into law in 1798, prefiguring the laws that are implemented at the end addressing illegal immigration, and the media.

У 1798 році, коли папство зазнало смертельної рани, Сполучені Штати заговорили, і, як це завжди буває з Альфою та Омегою, те, що прозвучало на початку, передвіщало те, що прозвучить наприкінці. Акти про іноземців і підбурювання були проголошені законами у 1798 році, передвіщаючи закони, які впроваджуються наприкінці та стосуються нелегальної імміграції та ЗМІ.

The period we are considering from 1776 to 1798 possesses the signature of Alpha and Omega, for it identifies the “speaking” of the Declaration of Independence in the beginning, which typifies the Alien and Sedition Acts of 1798. In the middle of that period, you find the Constitution of the United States. The period provides a prophetic representation of the earth beast’s reign, for it begins speaking as a lamb, but the period ends with legislation representing a dragon. But as is often the case the beginning and ending of a thing align with opposites. The first waymark of the period is represented in the last waymark, and the middle waymark was the Constitution of the United States, which was ratified by THIRTEEN states. The Hebrew word “truth” was created by the first letter, followed by the thirteenth letter, followed by the last letter of the Hebrew alphabet.

Період, який ми розглядаємо, від 1776 до 1798 року, має ознаку Альфи й Омеги, бо на початку він позначає «мовлення» Декларації незалежності, що є прообразом Законів про іноземців і підбурювання 1798 року. У середині того періоду знаходиться Конституція Сполучених Штатів. Цей період дає пророче відображення правління земного звіра, бо він починає говорити як агнець, але завершується законодавством, що відображає дракона. Але, як це часто буває, початок і кінець речі співвідносяться як протилежності. Перша віха періоду відображена в останній, а середньою віхою була Конституція Сполучених Штатів, яку ратифікували ТРИНАДЦЯТЬ штатів. Слово «істина» на івриті утворене з першої, потім тринадцятої, а далі останньої літери єврейського алфавіту.

The period we are now considering bears the signature of the First and the Last, who is the Truth. The period represents a period that leads to the beginning of the earth beast’s reign as the sixth kingdom of Bible prophecy, and it therefore represents a period that leads to the end of the earth beast’s reign as the sixth kingdom of Bible prophecy. That period began at the time of the end in 1989. 1776 to 1798 is to be laid upon 1989 to the soon coming Sunday law when the earth beast speaks as a dragon, as represented by the Alien and Sedition Acts.

Період, який ми зараз розглядаємо, позначений підписом Першого й Останнього, який є Істиною. Цей період представляє період, що веде до початку правління земного звіра як шостого царства біблійного пророцтва, і, відповідно, він представляє період, що веде до завершення правління земного звіра як шостого царства біблійного пророцтва. Цей період розпочався в час кінця у 1989 році. 1776–1798 слід накласти на 1989 рік до недільного закону, що незабаром настане, коли земний звір заговорить як дракон, як це представлено Актами про іноземців і підбурювання.

It is worthwhile to place another prophetic truth into our study. That truth is an element of the “time of the end” as a symbol that is often overlooked. Laodicean Adventism may very well know that 1798 was the “time of the end,” but their understanding generally ends there, for they have no clue that every reform line parallels the other reform lines. Every reform line begins with the “time of the end.”

Варто додати до нашого дослідження ще одну пророчу істину. Ця істина є складовою «часу кінця» як символу, який часто залишають поза увагою. Лаодикійський адвентизм цілком може знати, що 1798 рік був «часом кінця», але їхнє розуміння зазвичай на цьому й закінчується, бо вони не мають уявлення, що кожна лінія реформи паралельна іншим лініям реформи. Кожна лінія реформи починається з «часу кінця».

Moses typified Christ, and Moses directly stated that fact, and Peter confirmed it in the book of Acts.

Мойсей був прообразом Христа, і Мойсей прямо заявив про це, а Петро підтвердив це в книзі Діянь апостолів.

> The Lord thy God will raise up unto thee a Prophet from the midst of thee, of thy brethren, like unto me; unto him ye shall hearken. Deuteronomy 18:15.

> Господь, Бог твій, поставить тобі пророка з-посеред тебе, з твоїх братів, подібного до мене; його слухатимете. Повторення Закону 18:15.

Jesus was to be “like unto” Moses.

Ісус мав бути «подібним до» Мойсея.

> And now, brethren, I wot that through ignorance ye did it, as did also your rulers. But those things, which God before had showed by the mouth of all his prophets, that Christ should suffer, he hath so fulfilled. Repent ye therefore, and be converted, that your sins may be blotted out, when the times of refreshing shall come from the presence of the Lord; And he shall send Jesus Christ, which before was preached unto you: Whom the heaven must receive until the times of restitution of all things, which God hath spoken by the mouth of all his holy prophets since the world began. For Moses truly said unto the fathers, A prophet shall the Lord your God raise up unto you of your brethren, like unto me; him shall ye hear in all things whatsoever he shall say unto you. And it shall come to pass, that every soul, which will not hear that prophet, shall be destroyed from among the people. Yea, and all the prophets from Samuel and those that follow after, as many as have spoken, have likewise foretold of these days. Acts 3:17–24.

> І тепер, браття, знаю, що ви через незнання це вчинили, як і ваші начальники. Але те, що Бог раніше провістив устами всіх Своїх пророків, що Христос має страждати, Він так і сповнив. Отож, покайтеся і наверніться, щоб згладжені були ваші гріхи, коли з Господнього лиця прийдуть часи відради; і Він пошле Ісуса Христа, Якого наперед вам проповідувано. Його мусить прийняти небо аж до часів відновлення всього, про що Бог говорив устами всіх Своїх святих пророків від початку світу. Бо Мойсей справді сказав батькам: Пророка з-поміж братів ваших підійме вам Господь, Бог ваш, як мене; Його послухаєте в усьому, що тільки Він вам скаже. І станеться, що кожна душа, яка не послухає того Пророка, буде знищена з-поміж народу. Так, і всі пророки від Самуїла та ті, що після нього, скільки тільки говорили, також провістили про ці дні. Дії 3:17-24.

The time of the end in the history of Moses was his birth, and it typified the birth of Christ. At the births of both Christ and of Moses there was an increase of knowledge that would test that generation. The knowledge of both their births led both the dragon power of Egypt and of Rome to attempt to kill the promised ones of prophecy. The shepherds on the hills, the wise men from the east represent those who understood the increase of knowledge at the time of the end.

Часом кінця в історії Мойсея було його народження, і воно було прообразом народження Христа. Під час народження і Христа, і Мойсея відбулося зростання знання, яке випробувало те покоління. Звістка про їхні народження спонукала драконову владу Єгипту та Риму спробувати вбити обіцяних пророцтвом. Пастухи на пагорбах і мудреці зі Сходу представляють тих, хто зрозумів зростання знання в час кінця.

What is commonly missed is that there are two waymarks in the time of the end. It was not only Moses that was born, but three years prior his brother Aaron was born. Six months before Christ was born his cousin John was born. 1798 is the most common recognition of the “time of the end,” and in 1798 the beast (the political apparatus) (the whore) had ridden upon through the Dark Ages was killed, and a year later the “woman” who had ridden that beast also died.

Те, чого часто не помічають, — це що у часі кінця є дві віхи. Народився не лише Мойсей, а за три роки до нього народився його брат Аарон. За шість місяців до народження Христа народився його двоюрідний брат Іван. 1798 рік найчастіше визнають «часом кінця», і в 1798 році звір (політичний апарат), на якому блудниця сиділа верхи протягом Темних віків, був убитий, а роком пізніше «жінка», що сиділа на тому звірі, також померла.

In 1989 there were two presidents. Reagan ruled until the inauguration in 1989, and then Bush the first began his reign. The end of the twelve hundred and sixty years had been typified by the seventy years of captivity in Babylon, and when General Cyrus, the nephew of Darius, executed Belshazzar on the night of the feast, Darius was the actual king. Darius and Cyrus represent the two waymarks of that time of the end.

У 1989 році було двоє президентів. Рейган правив до інавгурації 1989 року, а потім Буш-старший розпочав своє правління. Кінець тисячі двохсот шістдесяти років був прообразно позначений сімдесятьма роками вавилонського полону, і коли генерал Кір, племінник Дарія, стратив Валтасара в ніч бенкету, фактичним царем був Дарій. Дарій і Кір уособлюють дві віхи того часу кінця.

The prophetic relationship between Moses and Aaron, John and Jesus, Darius and Cyrus, the papacy and the pope and Reagan and Bush are all sources of prophetic light when studied with the correct methodology. What we would point to here is that John, Jesus’ cousin, was the voice in the wilderness, which had been typified by Moses’ brother Aaron, who travelled into the wilderness to meet Moses, in order to be his voice.

Пророчі взаємини між Мойсеєм і Аароном, Іваном та Ісусом, Дарієм і Киром, папством і Папою, а також Рейганом і Бушем — усе це джерела пророчого світла, якщо їх вивчати за правильною методологією. Тут ми звертаємо увагу на те, що Іван, двоюрідний брат Ісуса, був голосом у пустелі, прообразом якого був брат Мойсея Аарон, який вирушив у пустелю, щоб зустрітися з Мойсеєм, аби бути його голосом.

In the thirty-year period preceding Christ’s anointing, and for the thirty years preceding the antichrist, there is a waymark identifying a “voice.” For Christ it was the voice of John crying in the wilderness. In 533 Justinian made a decree identifying the antichrist as the corrector of heretics and the head of the church. Justinian’s decree was the “voice” that prepared for the Sunday law “decree” at the Council of Orleans in 538.

У тридцятирічний період перед помазанням Христа і протягом тридцяти років перед появою антихриста існує віха, яка визначає «голос». Для Христа це був голос Івана, що кличе в пустелі. У 533 році Юстиніан видав декрет, який визначав антихриста як виправника єретиків і главу церкви. Декрет Юстиніана був тим «голосом», що підготував до «декрету» недільного закону на Орлеанському соборі 538 року.

General Cyrus’ army was the voice identifying that Darius’ conquering of Babylon was imminent.

Армія генерала Кіра була голосом, який вказував на неминучість завоювання Вавилона Дарієм.

> “The advent of the army of Cyrus before the walls of Babylon was to the Jews a sign that their deliverance from captivity was drawing nigh. More than a century before the birth of Cyrus, Inspiration had mentioned him by name, and had caused a record to be made of the actual work he should do in taking the city of Babylon unawares, and in preparing the way for the release of the children of the captivity. Through Isaiah the word had been spoken:

> Поява війська Кіра перед мурами Вавилона була для юдеїв знаком, що їхнє визволення з полону наближалося. Більш як за століття до народження Кіра Натхнення згадало його поіменно і звеліло занотувати, що саме він мав учинити: взяти місто Вавилон зненацька та приготувати шлях для визволення дітей полону. Через Ісаю було сказано слово:

> “‘Thus saith the Lord to His anointed, to Cyrus, whose right hand I have holden, to subdue nations before him; … to open before him the two-leaved gates; and the gates shall not be shut; I will go before thee, and make the crooked places straight: I will break in pieces the gates of brass, and cut in sunder the bars of iron: and I will give thee the treasures of darkness, and hidden riches of secret places, that thou mayest know that I, the Lord, which call thee by thy name, am the God of Israel.’ Isaiah 45:1–3.” Prophets and Kings, 551.

> «Так говорить Господь до Свого помазаника, до Кіра, якого Я тримаю за правицю, щоб підкорити народи перед ним; ... щоб відчинити перед ним двостулкові ворота; і ворота не будуть зачинені; Я піду перед тобою і зроблю нерівні місця рівними: Я розіб’ю на шматки мідні ворота і розітну залізні засуви: і дам тобі скарби темряви та приховані багатства потаємних місць, щоб ти пізнав, що Я, Господь, який кличе тебе на ім’я, є Богом Ізраїля». Ісая 45:1-3. Пророки і царі, 551.

When it is recognized that it is two witnesses or two waymarks by which a prophetic “time of the end,” is established, it can also be recognized that one of the two waymarks represents an identification, announcement or warning of the approaching history. Aaron, John, Cyrus, and Justinian represent a waymark that precedes the time of the end. The time of the end in 1798 is the end of the period represented from 1776 through to 1798. The waymark in the middle of that history is the voice crying in the wilderness for the approaching history. That history began with a publication rejecting the dictatorial rule of either a king or pope, and it ended with a publication representing the character of a dictator. The publication in the middle represented the “warning” of the coming history, and the warning was that the Constitution of the United States would be overturned at the end of the history.

Коли визнається, що це два свідки або дві віхи, за допомогою яких встановлюється пророчий «час кінця», можна також визнати, що одна з двох віх представляє ідентифікацію, оголошення або попередження про наближення цієї історії. Аарон, Іван, Кир і Юстиніан представляють віху, що передує часові кінця. Час кінця у 1798 році є завершенням періоду від 1776 до 1798 років. Віха посередині тієї історії — це голос волаючого в пустелі про наближення цієї історії. Та історія почалася з публікації, що відкидала диктаторське правління як короля, так і папи, і завершилася публікацією, яка відображала характер диктатора. Публікація посередині представляла «попередження» про прийдешню історію, і попередження полягало в тому, що Конституцію Сполучених Штатів буде скасовано наприкінці цієї історії.

That line of history began to be repeated in 1989, and it ends at the Sunday law when the warning from the wilderness two hundred years earlier in 1789 is rejected. 1989 was the time of the end at the end of verse forty, and it aligns with the time of the end in 1798. 1989 aligns with 1776, and the Sunday law represents 1798. In the middle of the history where the effect of every vision is accomplished, the history that began on September 11, 2001, and continues until the warning of 1789, is fulfilled and the Constitution is overturned. There must be a waymark in the middle, for God never changes. That waymark would represent a warning for the prophetic history that begins at the soon-coming Sunday law.

Ця лінія історії почала повторюватися у 1989 році, і вона закінчується на недільному законі, коли попередження з пустелі, дане двісті років раніше, у 1789 році, відкидається. 1989 рік був часом кінця у кінці сорокового вірша, і він співвідноситься з часом кінця у 1798 році. 1989 рік співвідноситься з 1776-м, а недільний закон відповідає 1798-му. Посередині цієї історії, де приходить сповнення кожного видіння, історія, що почалася 11 вересня 2001 року і триває до попередження 1789 року, сповнюється, і Конституція скасовується. Посередині має бути віха, бо Бог ніколи не змінюється. Та віха означатиме попередження для пророчої історії, що починається з недільного закону, який невдовзі настане.

1989 marks the time of the end in verse forty that leads to the Sunday law in verse forty-one. The warning message that arrived after the time of the end, but before the Sunday law was September 11, 2001. It warns that at the conclusion of that period of history, the third Woe that arrived on September 11, 2001, and was immediately restrained, would strike again as an unexpected surprise, and thousands of cities would be destroyed. When that destruction arrives Satan would begin his marvelous work, and that work begins at the soon coming Sunday law.

1989 рік позначає час кінця в сороковому вірші, що веде до недільного закону в сорок першому вірші. Попереджувальне послання, яке надійшло після часу кінця, але перед недільним законом, — це 11 вересня 2001 року. Воно попереджає, що на завершенні того періоду історії третє «Горе», яке прийшло 11 вересня 2001 року і було негайно стримане, знову вдарить як несподіваний сюрприз, і тисячі міст буде знищено. Коли це знищення настане, Сатана розпочне свою дивовижну працю, і ця праця розпочнеться під час недільного закону, що незабаром настане.

> “O that God’s people had a sense of the impending destruction of thousands of cities, now almost given to idolatry! But many of those who should be proclaiming the truth are accusing and condemning their brethren. When the converting power of God comes upon minds, there will be a decided change. Men will have no inclination to criticize and tear down. They will not stand in a position that hinders the light from shining to the world. Their criticism, their accusing, will cease. The powers of the enemy are mustering for battle. Stern conflicts are before us. Press together, my brethren and sisters, press together. Bind up with Christ. ‘Say ye not, A confederacy, . . . neither fear ye their fear, nor be afraid. Sanctify the Lord of hosts himself; and let him be your fear, and let him be your dread. And he shall be for a sanctuary; but for a stone of stumbling and for a rock of offense to both the houses of Israel, for a gin and for a snare to the inhabitants of Jerusalem. And many among them shall stumble, and fall, and be broken, and be snared, and be taken.’

> О, якби народ Божий усвідомлював близьке знищення тисяч міст, нині майже відданих ідолопоклонству! Але багато з тих, хто мав би проголошувати істину, звинувачують і засуджують своїх братів. Коли перетворювальна сила Божа зійде на уми, відбудеться рішуча зміна. Люди не матимуть схильності критикувати і руйнувати. Вони не займатимуть позиції, яка перешкоджає світлу світити світові. Їхня критика, їхні звинувачення, припиняться. Сили ворога збираються до бою. Попереду суворі битви. Тримайтеся разом, мої брати і сестри, тримайтеся разом. Єднайтеся з Христом. 'Не кажіть: Змова, . . . і їхнього страху не бійтеся і не лякайтеся. Освячуйте самого Господа Саваофа; і нехай Він буде вашим страхом, і нехай Він буде вашим трепетом. І Він буде святилищем; але каменем спотикання і скелею спокуси для обох домів Ізраїля, пасткою і сіттю для жителів Єрусалима. І багато хто з них спіткнеться, і впаде, і розіб’ється, і потрапить у сіті, і буде схоплений.'

> “The world is a theater. The actors, its inhabitants, are preparing to act their part in the last great drama. God is lost sight of. With the great masses of mankind there is no unity, except as men confederate to accomplish their selfish purposes. God is looking on. His purposes in regard to his rebellious subjects will be fulfilled. The world has not been given into the hands of men, though God is permitting the elements of confusion and disorder to bear sway for a season. A power from beneath is working to bring about the last great scenes in the drama,—Satan coming as Christ, and working with all deceivableness of unrighteousness in those who are binding themselves together in secret societies. Those who are yielding to the passion for confederation are working out the plans of the enemy. The cause will be followed by the effect.

> Світ — театр. Актори, його мешканці, готуються зіграти свою роль в останній великій драмі. Про Бога забувають. Серед великих мас людства немає єдності, хіба що люди об’єднуються, щоб здійснити свої егоїстичні наміри. Бог спостерігає. Його наміри щодо бунтівних підданих здійсняться. Світ не відданий у руки людей, хоча Бог дозволяє стихіям смути й безладдя панувати певний час. Діє сила знизу, щоб наблизити останні великі сцени драми — Сатана приходить як Христос і діє з усією оманою неправди в тих, хто об’єднується в таємні товариства. Ті, хто піддаються пристрасті до об’єднання, здійснюють задуми ворога. За причиною настане наслідок.

> “Transgression has almost reached its limit. Confusion fills the world, and a great terror is soon to come upon human beings. The end is very near. We who know the truth should be preparing for what is soon to break upon the world as an overwhelming surprise.” Review and Herald, September 10, 1903.

> Беззаконня майже досягло своєї межі. Сум’яття охопило світ, і великий жах незабаром прийде на людей. Кінець уже дуже близько. Ми, які знаємо істину, повинні готуватися до того, що незабаром вразить світ як приголомшлива несподіванка. Review and Herald, 10 вересня 1903 р.

The warning that was typified by the introduction of the Constitution in 1789, is the warning of the third angel, which returns to the second Kadesh, when the sealing of the one hundred and forty-four thousand begins. That warning is the warning of the first voice of Revelation chapter eighteen, and not only did the great buildings of New York City come down at that time, but the very essence of the Constitution was changed. The Constitution was written and based upon English law, whose basic philosophy can be simply defined as “a person is innocent, until proven guilty.” The Constitution was written for the purpose of rejecting what is known as Roman law, whose basic philosophy can be simply defined as “a person is guilty, until proven innocent.”

Попередження, прообразом якого стало запровадження Конституції у 1789 році, — це попередження третього ангела, яке повертається до другого Кадешу, коли починається запечатування ста сорока чотирьох тисяч. Це попередження є попередженням першого голосу вісімнадцятого розділу книги Об’явлення, і тоді не лише впали великі будівлі міста Нью-Йорка, але й було змінено саму сутність Конституції. Конституція була написана і ґрунтувалася на англійському праві, основну філософію якого можна просто визначити так: «людина є невинуватою, доки її вину не буде доведено». Конституцію було написано з метою відкинути те, що відоме як римське право, основну філософію якого можна просто визначити так: «людина є винною, доки не буде доведено її невинуватість».

The warning from the wilderness in 1789, represented by the Constitution, represents the warning of September 11, 2001, and not only did the burning buildings mark that history with a literal fulfillment, but the passage (speaking) of the Patriot Act also represented the warning.

Попередження з пустелі 1789 року, представлене Конституцією, є попередженням 11 вересня 2001 року, і не лише палаючі будівлі ознаменували ту історію буквальним здійсненням, але й ухвалення (так би мовити) Патріотичного акта також було попередженням.

The Patriot Act (Uniting and Strengthening America by Providing Appropriate Tools Required to Intercept and Obstruct Terrorism Act of 2001) was introduced in the United States Congress shortly after the terrorist attacks on September 11, 2001. The bill was introduced in the House of Representatives on October 23, 2001, and in the Senate on October 24, 2001. It was signed into law by President George W. Bush on October 26, 2001. The Patriot Act aimed to enhance the government’s ability to investigate and prevent acts of terrorism and expand surveillance and law enforcement powers, and it rejected the basic and fundamental principle of English law that identifies that a man is innocent, until proven guilty. It is still used today by the elite within the government to circumvent due process of law, privacy and fair trials.

Закон «Патріот» (Акт 2001 року про об’єднання та зміцнення Америки шляхом надання належних засобів, необхідних для перехоплення та перешкоджання тероризму) був внесений до Конгресу США невдовзі після терористичних атак 11 вересня 2001 року. Законопроєкт було внесено до Палати представників 23 жовтня 2001 року, а до Сенату — 24 жовтня 2001 року. 26 жовтня 2001 року президент Джордж В. Буш підписав його, і він став законом. Метою закону «Патріот» було посилити спроможність уряду розслідувати та запобігати актам тероризму, а також розширити повноваження щодо стеження та правоохоронної діяльності, і він відкидав базовий і фундаментальний принцип англійського права, згідно з яким людина є невинуватою, доки її вину не буде доведено. Його й досі використовує урядова еліта для обходу належної правової процедури, права на приватність і справедливих судових розглядів.

We will continue this study in our next article.

Ми продовжимо це дослідження у нашій наступній статті.

> “What is our condition in this fearful and solemn time? Alas, what pride is prevailing in the church, what hypocrisy, what deception, what love of dress, frivolity, and amusement, what desire for the supremacy! All these sins have clouded the mind, so that eternal things have not been discerned. Shall we not search the Scripture, that we may know where we are in this world’s history? Shall we not become intelligent in regard to the work that is being accomplished for us at this time, and the position that we as sinners should occupy while this work of atonement is going forward? If we have any regard for our souls’ salvation, we must make a decided change. We must seek the Lord with true penitence; we must with deep contrition of soul confess our sins, that they may be blotted out.

> Який наш стан у цей грізний і урочистий час? На жаль, яка гординя панує в церкві, яке лицемірство, який обман, яка любов до вбрання, легковажності та розваг, яке прагнення першості! Усі ці гріхи затьмарили розум, так, що вічні речі не розпізнаються. Хіба не будемо досліджувати Писання, щоб знати, де ми перебуваємо в історії цього світу? Хіба не маємо стати обізнаними щодо діла, яке звершується для нас у цей час, і щодо становища, яке ми, як грішники, повинні займати, поки триває це діло спокути? Якщо нам не байдуже спасіння наших душ, ми повинні рішуче змінитися. Ми повинні шукати Господа з щирим каяттям; ми повинні з глибоким жалем душі визнавати наші гріхи, щоб вони були згладжені.

> “We must no longer remain upon the enchanted ground. We are fast approaching the close of our probation. Let every soul inquire, How do I stand before God? We know not how soon our names may be taken into the lips of Christ, and our cases be finally decided. What, oh, what will these decisions be! Shall we be counted with the righteous, or shall we be numbered with the wicked?

> Ми не повинні більше залишатися на зачарованій землі. Ми швидко наближаємося до завершення нашого часу випробування. Нехай кожна душа запитає: Яке моє становище перед Богом? Ми не знаємо, як скоро Христос візьме на уста наші імена і наші справи будуть остаточно вирішені. Якими ж, о, якими будуть ці вироки! Чи будемо ми зараховані до праведних, чи будемо занесені до числа нечестивих?

> “Let the church arise, and repent of her back-slidings before God. Let the watchmen awake, and give the trumpet a certain sound. It is a definite warning that we have to proclaim. God commands his servants, ‘Cry aloud, spare not, lift up thy voice like a trumpet, and show my people their transgression, and the house of Jacob their sins.’ The attention of the people must be gained; unless this can be done, all effort is useless; though an angel from heaven should come down and speak to them, his words would do no more good than if he were speaking into the cold ear of death. The church must arouse to action. The Spirit of God can never come in until she prepares the way. There should be earnest searching of heart. There should be united, persevering prayer, and through faith a claiming of the promises of God. There should be, not a clothing of the body with sackcloth, as in ancient times, but a deep humiliation of soul. We have not the first reason for self-congratulation and self exaltation. We should humble ourselves under the mighty hand of God. He will appear to comfort and bless the true seekers.

> Нехай церква встане і покається у своїх відступництвах перед Богом. Нехай сторожі пробудяться і дадуть сурмі певний звук. Це виразне попередження, яке ми маємо проголосити. Бог наказує Своїм слугам: «Клич на все горло, не стримуйся; піднеси свій голос, мов сурму, і звіщай Моєму народові його злочин, а домові Якововому — його гріхи». Потрібно здобути увагу людей; якщо цього не зробити, усі зусилля марні; хоч би й ангел із небес зійшов і промовив до них, його слова не принесли б більше користі, ніж якби він говорив у холодне вухо смерті. Церква повинна пробудитися до дії. Дух Божий ніколи не прийде, доки вона не приготує шлях. Потрібен ревний іспит серця. Потрібна спільна, наполеглива молитва, і вірою — прийняття Божих обітниць. Потрібно не вдягати тіло у веретище, як у давнину, а глибоко впокорити душу. У нас немає й найменшої причини для самовихваляння та самозвеличення. Ми повинні упокоритися під міцною рукою Божою. Він з’явиться, щоб утішити й благословити істинних шукачів.

> “The work is before us; will we engage in it? We must work fast, we must go steadily forward. We must be preparing for the great day of the Lord. We have no time to lose, no time to be engaged in selfish purposes. The world is to be warned. What are we doing as individuals to bring the light before others? God has left to every man his work; everyone has a part to act, and we cannot neglect this work except at the peril of our souls.

> Справа перед нами; чи візьмемося за неї? Ми повинні працювати швидко, ми повинні неухильно йти вперед. Ми маємо готуватися до великого дня Господнього. У нас немає часу на зволікання, немає часу займатися корисливими справами. Світ слід попередити. Що ми робимо кожен особисто, щоб донести світло іншим? Бог доручив кожному його справу; кожен має свою роль, і ми не можемо занедбати цю справу, хіба що ризикуючи нашими душами.

> “O my brethren, will you grieve the Holy Spirit, and cause it to depart? Will you shut out the blessed Saviour, because you are unprepared for his presence? Will you leave souls to perish without the knowledge of the truth, because you love your ease too well to bear the burden that Jesus bore for you? Let us awake out of sleep. ‘Be sober, be vigilant; because your adversary the Devil, as a roaring lion, walketh about, seeking whom he may devour.’” Review and Herald, March 22, 1887.

> О, браття мої, чи будете ви засмучувати Святого Духа й спонукати Його відступити? Чи замкнете двері перед благословенним Спасителем, бо ви не готові до Його присутності? Чи залишите душі гинути без пізнання істини, бо надто любите свій спокій, щоб нести тягар, який Ісус поніс за вас? Прокиньмося від сну. «Будьте тверезі, пильнуйте, бо супротивник ваш диявол ходить, як лев рикаючий, шукаючи, кого б пожерти». Review and Herald, 22 березня 1887 року.

Back to Articles